Справа № 520/6292/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 серпня 2019 р. № 520/6292/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши адміністративний позов та додані до нього документи ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (пл. Повстання, буд. 7/8, 7 пов., м. Харків,61001), в якому просить суд: скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Московським РВХМУУМВС України в Харківській обл. 06.10.2004. Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .), який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА №141312 від 21.12.2005 державного виконавця Баранової Яни Олександрівни відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1460/08 виданого 20.01.2005 Київським районним судом м. Харкова.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що під час спроби вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном щодо отримання у спадщину частини квартири, була отримана інформація про наявність обтяження щодо квартири на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №141312 від 21.12.2005 року, виданої Московським ВДВС. Накладений арешт на майно

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу 03.07.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач не надав до суду відзив на адміністративний позов.

Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується

свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про

смерть, серія НОМЕР_4 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції.

Після смерті матері ОСОБА_1 із заявою звернувся до Третьої

харківської державної нотаріальної контори, за якою відкрито спадкову справу.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , позивачу відмовлено, оскільки на час звернення існують обтяження щодо квартири.

Квартира АДРЕСА_1 відповідно до

свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1999 реєстраційний номер НОМЕР_5 є

спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Харківського міського бюро технічної інвентаризації від

05.01.2018 року згідно з матеріалами інвентаризаційної справи наявні обтяження щодо квартири АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №141312, видана Московським відділом ДВС від 21.12.2005.

28.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського БТІ з проханням надати копію постанови про арешт АА 141312 від 21.12.2005.

Відповіддю Харківського міського БТІ від 03.04.2018 було надано копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 141312 від 21.12.2005.

Зі змісту постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 141312 від 21.12.2005 вбачається, що вона винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова Барановою Яною Олександрівною, при примусовому виконанні виконавчого листа №1460/08 виданого 20.01.2005 Київським районним судом м. Харкова.

З твердження представника позивача, зазначений виконавчий лист виданий на виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2004 по справі №1-1460/08 2004.

ОСОБА_1 звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо перевірки відповідності постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №141312 від 21.12.2005.

27.03.2018 Московським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було надано відповідь, в якій повідомлено, що відкриті або завершені виконавчі провадження у Московському ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області відносно гр. ОСОБА_1 станом на 27.03.2018 - відсутні. У зв`язку з цим провести перевірку відповідності постанови АА №141312 від 21.12.2005 не вбачається можливим.

Згідно з повідомленням Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 28.05.2019 року №14.6-35/21, відповідно до перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 або ОСОБА_1 на виконання до відділу не надходили та не перебувають.

30.11.2018 року позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2018 по справі №643 17419/18 було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено розгляд справи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 по справі №№643/17419/18 провадження №2/643/1819/19 було закрито та роз`яснено, що позивач ОСОБА_1 має право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Для захисту своїх порушених прав та зняття арешту з майна позивач звернувся до суду із даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір та з`ясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно у 2005 році, суд виходив з того, що на той час діяло Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за №364/3657.

Відповідно до пункту 2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є, зокрема заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

При цьому, згідно з пунктом 2.5 цього Положення відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об`єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 55 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження.

За змістом частин 2 статті 55 Закону №606-XIV державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно з письмовою інформацією відповідача, наданою позивачем до суду, арешт на нерухоме майно, належне позивачу, накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №141312, яка видана Московським відділом ДВС від 21.12.2005.

Судом встановлено, що виконавче провадження, у межах якого державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, належне позивачу, знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідач повідомив, що надати будь-які запитувані копії матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим.

Одночасно з цим, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів існування будь-яких незавершених виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , який є позивачем по вказаній адміністративній справ, зокрема щодо стягнення з нього боргу, виконавчого збору чи витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, які б обумовлювали необхідність існування накладеного на його майно арешту.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У зв`язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 року "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги", наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року "Про відділи державної виконавчої служби та відділи державної реєстрації актів цивільного стану", №571/5 від 01.03.2016 року "Про Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі", №1056/5 від 07.04.2016 року "Про затвердження Переліку районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі" правонаступником відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова у спірних правовідносинах є Московський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

Як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше, про відсутність правових підстав у відповідача зберігати накладений ним арешт на майно позивача, в силу неможливості виконавчого органу надати документ, яким відповідний арешт було застосовано, більш того, через неможливість цього органу конкретизувати виконавче провадження в рамках якого він був накладений.

По-друге, існування арешту майна позивача при визнанні відповідачем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно позивача порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено, а провадження знищено за строками зберігання.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , а наявність запису про цей арешт перешкоджає позивачу прийняти спадщину в установленому законом порядку та оформити право власності.

Суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 06.10.2004 , який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА №141312 від 21.12.2005 державного виконавця Баранової Яни Олександрівни відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1460/08 виданого 20.01.2005 Київським районним судом м. Харкова.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту майна - задовольнити.

Зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (пл. Повстання, буд. 7/8, 7 пов., м.Харків, 61001, ) скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 06.10.2004, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .), який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА №141312 від 21.12.2005 державного виконавця Баранової Яни Олександрівни відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1460/08 виданого 20.01.2005 Київським районним судом м. Харкова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.08.2019 року.

Суддя О.М. Тітов