Справа № 260/1484/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1484/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник - ОСОБА_1 ,

відповідача: представник - Василенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (з урахуванням уточнених позовних вимог), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС, яка полягала у незавершенні митного оформлення легкового автомобіля марки «Рено Трафік», кузов № НОМЕР_1 , за електронною митною декларацією, якій митним органом було присвоєно номер UА305200/2018/037094, у строк, встановлений ч. 1 ст. 255 МК України; 2) зобов`язати Закарпатську митницю ДФС завершити митне оформлення товару - легкового автомобіля марки «Рено Трафік», кузов № НОМЕР_1 , за електронною митною декларацією, якій митним органом було присвоєно номер UА305200/2018/037094; 3) стягнути із Закарпатської митниці ДФС на користь позивача моральну шкоду, завдану неправомірною бездіяльністю Закарпатської митниці ДФС у розмірі 115000,00 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2018 року о 17:51 год. через митного брокера вона подала для митного оформлення легковий автомобіль марки «Рено Трафік». Проте, незважаючи на законодавчо встановлений обов`язок Закарпатської митниці ДФС завершити митне оформлення товару протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення такого, станом на 27 грудня 2018 року митне оформлення автомобіля завершено не було, рішення про відмову в оформленні товару прийнято також не було, чим їй завдано моральну шкоду, що виявилася в душевних стражданнях, необхідності вжиття додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в дані адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року судом вирішено здійснювати розгляд даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.

08 квітня 2019 року заявою про зміну предмету позову позивач відмовилася від заявленої позовної вимоги про зобов`язання Закарпатську митницю ДФС завершити митне оформлення товару - легкового автомобіля марки «Рено Трафік», кузов № НОМЕР_1 , за електронною митною декларацією, якій митним органом було присвоєно номер UА305200/2018/037094, у строк, встановлений ч. 1 ст. 255 МК України.

13 травня 2019 року представник позивача подала до Закарпатського окружного адміністративного суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просила викласти позовні вимоги в наступній редакції: 1) визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС, яка полягала у незавершенні митного оформлення легкового автомобіля марки «Рено Трафік», кузов № НОМЕР_1 , за електронною митною декларацією, якій митним органом було присвоєно номер UА305200/2018/037094, у строк, встановлений ч. 1 ст. 255 МК України та ненаданню письмової відмови (рішення) про неможливість здійснення митного оформлення зазначеного транспортного засобу; 2) визнати протиправними дії Закарпатської митниці ДФС по зобов`язанню ОСОБА_2 провести доплату за розмитнення в сумі 24606,00 грн. та за безпідставне розмитнення такого за завищеною ціною; 3) стягнути із Закарпатської митниці ДФС на користь позивача моральну шкоду, завдану неправомірною бездіяльністю Закарпатської митниці ДФС у розмірі 115000,00 грн.

В судовому засіданні 05 серпня 2019 року представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заві та відповіді на відзив, та просила суд їх задовольнити. Додатково до обставин, зазначених в позовній заяві, вказала на те, що ні на час звернення до суду з позовом, ні станом на 24 січня 2019 року на адресу позивача не надходило від відповідача жодної відмови у митному оформленні автомобіля та пропозиції стосовного його оформлення. 14 січня 2019 року ОСОБА_2 отримала відповідь на її звернення стосовно розмитнення належного їй автомобіля, в якій відповідач повідомив, що митна декларація перебуває на етапі перевірки митної вартості. 24 січня 2019 року позивач змушена була доплатила 24600,00 грн. за розмитнення транспортного засобу, вказаного в митній декларації. Зазначає, що внаслідок зволікання з розмитнення автомобіля їй заподіяно моральну шкоду, викликану внутрішніми переживаннями, стражданнями, приниженнями.

В засіданні суду 05 серпня 2019 року представник відповідача проти задоволення позову заперечив, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у відзиві на позов №24/24/07-70-10 від 22.01.2019 р. та письмових поясненнях №194/24/07-70-10 від 20.05.2019 р. Так, зокрема, зазначив, що під час прийняття митної декларації до митного оформлення, АСАУР в програмному забезпеченні АСМО "Інспектор" для вказаного в ній транспортного засобу згенеровано числовий показник вартості на рівні 7400,00 євро, що є більшою, ніж заявлена митна вартість. Тому з метою фахового підтвердження чи спростування заявленого рівня митної вартості було направлено запит до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС. У зв`язку з чим митні формальності за вказаною митною декларацією на дату подання позовної заяви не проводилися. 27 грудня 2018 року отримано відповідь про відмову у проведенні експертизи. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди вважає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння такої, а тому така є безпідставною. Стосовно заявленої позовної вимоги про визнання протиправними дії Закарпатської митниці ДФС по зобов`язанню ОСОБА_2 провести доплату за розмитнення в сумі 24606,00 грн. зазначає, що позивачем самостійно задекларовано та визначено митну вартість автомобіля, при цьому рішень про коригування митної вартості посадовими особами митниці не приймалося. Жодних доказів на доведення протилежного позивачем не надано.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року з метою здійснення митного оформлення легкового автомобіля марки Renault Trafic, № кузова НОМЕР_1 ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) через митного брокера ТОВ «ЗІА Простір» подала до Закарпатської митниці ДФС електронну митну декларацію UA305200/2018/037094 (арк. спр. 8 - 10).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 р. (далі - МК України), митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Спірні правовідносини виникли з приводу несвоєчасного, на думку позивача, митного оформлення поданого товару - легкового автомобіля.

Порядок завершення митного оформлення регламентується нормами ст. 255 МК України. Так, вказаною статтею передбачено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 255 МК України передбачає можливість перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу;

4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Вказані законодавчі норми носять імперативний характер та розширеному тлумаченню не підлягають.

Таким чином, положення МК України встановлюють обов`язок посадових осіб органу доходів і зборів завершити митне оформлення товару протягом 4 годин з моменту пред`явлення такого за відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 255 МК України.

Згідно ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Судом встановлено, що за результати проведення 05 грудня 2018 року перевірки поданих до ВМД №UA305200/2018/037094 товаросупровідних та товаротранспортних документів на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у них, посадовою особою Закарпатської митниці ДФС жодних невідповідностей чи порушень не виявлено, що засвідчується переліком митних формальностей за ВМД №UA305200/2018/037094 (арк. спр. 31).

Незважаючи на це, жодного рішення стосовно поданої митної декларації Закарпатською митницею ДФС прийнято не було. Будь-яких повідомлень щодо необхідності подання додаткових документів декларанту не надсилалось.

26 грудня 2018 року з метою з`ясування обставин неоформлення пред`явленого транспортного засобу ОСОБА_2 звернулася до начальника митного посту «Мукачево» Закарпатської митниці ДФС із заявою, у відповідь на яку листом від 14.01.2019 р. №38/29/07-70-18 позивача було повідомлено, що митна декларація UA305200/2018/037094 перебуває на етапі перевірки митної вартості. Зокрема, управлінням адміністрування митних платежів Закарпатської митниці ДФС направлено запит до Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень з метою перевірки характеристик товару для правильності визначення митної вартості. Також проінформовано про те, що відповідь із зазначеної установи до Закарпатської митниці ДФС не надходила (арк. спр. 45, 46).

27 грудня 2018 року до Закарпатської митниці ДФС у відповідь на направлений запит про проведення дослідження від 12.12.2018 р. від Департаменту податкових та митних експертиз ДФС надійшов лист №8855/7/94-94-84-03-01-11 від 27.12.2018 р., яким у проведенні експертизи було відмовлено у зв`язку з невідповідністю запиту положенням нормативних актів (арк. спр. 35 - 37).

27 грудня 2018 року за результатами здійснення перевірки правильності визначення митної вартості зі співставлення її з вартістю подібних товарів посадовою особою Закарпатської митниці ДФС встановлено, що така не суперечить вартості аналогічних транспортних засобів з ресурсу Schwackernet.de та інших спеціалізованих інтернет ресурсів з урахуванням року випуску та фактичного пробігу. На підставі чого зроблено висновок про те, що обґрунтовані підстави для запиту додаткових документів відповідно до ч. 3 та 4 ст. 53 МК України, а також для прийняття рішення про коригування митної вартості відсутні (арк. спр. 32).

Проте за результатами проведеного контрою правильності визначення митної вартості товару Закарпатською митницею ДФС, незважаючи на факт встановлення посадовою особою несуперечності вартості транспортного засобу, вказаній в митній декларації, аналогічним транспортним засобам з ресурсу Schwackernet.de та інших спеціалізованих інтернет ресурсів, жодного рішення, передбаченого нормами МК України, стосовно поданої митної декларації прийнято не було.

Затримку митного оформлення легкового автомобіля Renault Trafic, пред`явленого ОСОБА_2 , відповідач аргументує необхідністю направлення запиту до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС у зв`язку згенеруванням в програмному забезпеченні АСМО "Інспектор" для вказаного транспортного засобу числового показника вартості на рівні 7400,00 євро, що є більшою, ніж заявлена митна вартість. Тобто згідно з поясненнями представника відповідача не здійснення митного оформлення товару було пов`язане з необхідністю з`ясування правильності визначення декларантом митної вартості такого.

Однак суд не може погодитися з таким обґрунтуванням правомірності не проведення митного оформлення товару у строк, встановлений ст. 255 МК України, з огляду на таке.

Статтею 336 МК України визначено форми митного контролю, відповідно до яких такий здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом:

1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;

2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян);

3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України;

4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів;

6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем;

7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Однією з форм митного контролю, відповідно до ст. 336 МК України, є перевірка документів та відомостей, що здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Також до обов`язку органу доходів і зборів під час митного контролю і митного оформлення товарів віднесено здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Поряд з цим, ч. 4 зазначеної статті встановлює обов`язок органу доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, в тому числі, шляхом надання декларанту або уповноваженій ним особі письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Норми ст. 54 МК України передбачають, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен або визнати заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість, або прийняти письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Разом з тим, судом з`ясовано, що жодного з вищенаведених рішень посадового особою відповідача прийнято не було. Позивача не було повідомлено про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, та про необхідність подання необхідних додаткових документів.

Жодних доказів наявності законодавчо встановлених підстав неможливості завершення митного оформлення товару протягом 4 годин з моменту пред`явлення такого відповідач суду не надав.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що з метою фахового підтвердження чи спростування заявленого рівня митної вартості було направлено запит до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, оскільки такий був надісланий до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС тільки 12 грудня 2018 року, а відмову в проведення експертизи у зв`язку з невідповідністю запиту положенням нормативних актів, відповідачем отримано 27 грудня 2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №8855/7/94-94-84-03-01-11 від 27.12.2018 р. (арк. спр. 35 - 37).

Більше того, 27 грудня 2018 року посадовою особою Закарпатської митниці ДФС було встановлено відсутність будь-яких суперечностей у заявленій декларантом вартості транспортного засобу, проте жодних дій, передбачених нормами МК України, спрямованих на здійснення митного контролю та митне оформлення такого, всупереч законодавчим вимогам здійснено не було.

Судом встановлено, що митне оформлення товару було здійснено тільки 24 січня 2019 року. При цьому будь-яких доказів чи обґрунтованих пояснень щодо неможливості проведення такого в період з 27 грудня 2018 року 24 січня 2018 року відповідачем взагалі надано не було. Навпаки представником відповідача у поданому до суду відзиві визнано те, що затримку в митному оформленні, пов`язану з проведенням експертних цінових досліджень в лабораторії, завершено 27 грудня 2018 року.

Суд також звертає увагу на надання ОСОБА_2 недостовірних відомостей щодо стадії та результатів розгляду направленого до Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень запиту, що суперечить принципам Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, суд вважає, що не здійснюючи митне оформлення легкового автомобіля Renault Trafic, пред`явленого ОСОБА_2 , в порядку та строки, встановлені нормами МК України, відповідач допустив протиправну бездіяльність, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню заявлена позовна вимога про визнання протиправними дії Закарпатської митниці ДФС по зобов`язанню ОСОБА_2 провести доплату за розмитнення в сумі 24606,00 грн. та за безпідставне розмитнення такого за завищеною ціною з огляду на її недоведеність.

Так, збільшені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з навмисним затягуванням митного оформленням автомобіля та усним повідомленням працівника Закарпатської митниці ДФС про необхідність провести доплату за здійснення такого, вона змушена була перерахувати 24600,00 грн. в рахунок сплати митних платежів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, позивач жодних доказів, в розумінні ст. 72 КАС України, на підтвердження заявленої позовної вимоги суду не надала.

Натомість відповідач долучив до матеріалів справи копію митної декларації №UA305200/2019/004724, поданої ОСОБА_2 24 січня 2019 року, в якій позивачем самостійно визначено в графі «Відомості про вартість» суму 188944,87 грн. (арк. спр. 111 - 112).

Ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Згідно ч. 8 ст. 52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Тому, враховуючи самостійне зазначення декларантом у поданій 24 січня 2019 року до Закарпатської митниці ДФС митній декларації митної вартості легкового автомобіля Renault Trafic, суд вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Стосовно позовної вимоги про стягнення із Закарпатської митниці ДФС на користь позивача моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю Закарпатської митниці ДФС у розмірі 115000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Окрім того, ч. 1 ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язок доказування завданої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на позивача.

Зазначену вимогу позивач обґрунтовує тим, що внаслідок зволікання з розмитненням автомобіля їй заподіяно моральну шкоду, викликану внутрішніми переживаннями, стражданнями та приниженнями. Зокрема, нерозмитнення автомобіля перешкодило їй здійснити бажану поїздку в м. Мілан . Окрім того, працюючи в м. Ужгороді, вона була змушена щоденно шукати способи доїжджати до роботи з м. Іршава.

Однак жодних доказів зазначених обставин в підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача і заподіяною моральною шкодою, а також обґрунтування визначеного розміру такої суду надано не було.

Отже, суд вважає, що позов в цій частині є необґрунтованим, а тому відсутні підстави для його задоволення.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9800,00 грн.

Нормами ч. 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Ч. 4 зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач долучила угоду №2 на надання адвокатських послуг від 09 січня 2019 року, рахунок від 05.08.2019 р. та квитанції №15 від 12 грудня 2018 року, №16 від 17 грудня 2018 року, №17 від 26 грудня 2018 року, №18 від 27 грудня 2018 року, №1 від 09 січня 2019 року, №5 від 08 квітня 2019 року.

Проти заявленої до відшкодування суми понесених судових витрат представник відповідача заперечив з мотивів її неспіврозмірності. Однак жодних аргументів, окрім даних тверджень, що б доводили неспіврозмірність таких витрат представник відповідача не навів.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Ч. 7 ст. 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу ч.ч 7 та 9 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у додатковому рішенні від 25 січня 2019 року (справа №9901/350/18), у додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), у постанові від 15 травня 2018 року (справа №821/1594/17) та у постанові Великої Палати у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року (справа №826/1216/16).

Як вбачається з розрахунку витрат на оплату послуг від 05 серпня 2019 р. та квитанцій про оплату до їх вартості включено:

- усна консультація (1 год.) - 200,00 грн.; квитанція №15 від 12 грудня 2018 року;

- ознайомлення з документами по перевезенню авто через МК (4 год.) - 300,00 грн.; квитанція №16 від 17 грудня 2018 року;

- ознайомлення з нормативними матеріалами (2 год.) - 1000,00 грн.; квитанція №16 від 17 грудня 2018 року;

- оформлення звернення-запиту на митницю (1 год.) - 300,00 грн.; квитанція №17 від 26 грудня 2018 року;

- складання позовної заяви 27 грудня 2018 року (3 год.) - 2000,00 грн.; квитанція №18 від 27 грудня 2018 року;

- представництво в суді - 5000,00 грн.; квитанція №1 від 09 січня 2019 року;

- складання заяви про зміну предмета позову (1 год.) - 1000,00 грн.; квитанція №5 від 08 квітня 2019 року.

З даним адміністративним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду 27 грудня 2018 року. Подана позовна заява підписана нею особисто, жодних відомостей щодо наявності представника в такій не зазначено.

Угода на надання адвокатських послуг №2 була укладена між ОСОБА_2 та адвокатом Микитою М.Ф. тільки 09 січня 2019 року. Відповідно до п. 4.1 угоди така набирає чинності з моменту її підписання.

З огляду на вищенаведене, враховуючи ту обставину, що частина витрат на оплату послуг адвоката, наведених в поданому розрахунку, стосуються періоду часу до укладення договору, суд вважає, що такі витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Отже, підтвердженими вважаються витрати на правову допомогу, що понесені стороною після укладення договору з адвокатом, тобто після 09 січня 2019 року, в сумі 6000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позову та пропорційність розподілу судових витрат, з бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС підлягають стягненню 2000,00 грн. понесених позивачем витрат на правничу допомогу та 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Закарпатської митниці ДФС (місцезнаходження: вул. Собранецька, буд. 20, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39515893) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (з урахуванням уточнених позовних вимог) - задовольнити частково.

1. Визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС, яка полягала у незавершенні митного оформлення легкового автомобіля марки «Рено Трафік», кузов № НОМЕР_1 , за електронною митною декларацією, якій митним органом було присвоєно номер UА305200/2018/037094, у строк, встановлений ч. 1 ст. 255 МК України.

2. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

3. Стягнути із Закарпатської митниці ДФС України (місцезнаходження: вул. Собранецька, буд. 20, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39515893) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 2704 грн. 80 коп. (Дві тисячі сімсот чотири грн. 80 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін