Справа № 760/3971/19
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/3971/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2018 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві Куліша Руслана Миколайовича про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом до відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2018 року інспектором роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві Кулішем Р .М. його автомобіль було зупинено без наявності на це підстав. Після зупинки інспектор провів обшук автомобіля без складання протоколу, відсторонив його від керування транспортним засобом та повідомив про те, що доставляє його до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вважає дії інспектора поліції щодо його зупинки, відсторонення від керування автомобілем та огляду на стан наркотичного сп`яніння протиправними та такими, що порушують його права.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

-визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві Куліша Р.М. щодо зупинки транспортного засобу;

-визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві Куліша Р.М. щодо відсторонення його від керування автомобілем та огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

З відзиву на позовну заяву інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві Куліша Р.М., вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками управління патрульної поліції у м. Києві є процедурою встановлення та фіксації доказів, які надалі передаються в уповноважений орган для винесення рішення у справі. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та дії поліцейського щодо його складання не є окремим предметом оскарження в адміністративному судочинстві, оскільки такі дії не відповідають ст. 19 КАС України. Крім того, уповноваженим органом, а саме Голосіївським районним судом м. Києва, було розглянуто оскаржуваний протокол та винесено відповідне рішення, а саме позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 304443 за те, що останній керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння (а.с. 6).

Позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та оскаржив дії інспектора щодо його зупинки, відсторонення від керування автомобілем та огляду на стан наркотичного сп`яніння. Посилається на те, що такі дії були вчинені з суттєвими порушеннями вимог закону.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо його зупинки, відсторонення від керування автомобілем та огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння безпосередньо відповідачем не проводився, а був здійснений лікарем КМНКЛ «Соціотерапія», тому інспектором права позивача щодо проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння порушені не були.

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ч. 1 ст. 246 КпАП України визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 254 КпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За нормами ст. 278 орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень у відзиві зазначено про те, що фактично позивач порушує питання про оскарження правомірності його дій по складенню протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим дня виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При вирішенні адміністративного спору суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Обов`язковим є порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за захистом.

Вбачається, що підставою для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому обов`язковою умовою для визнання таких дій чи бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та на підставі ст. 251 КпАП України є предметом оцінки судом в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не породжує для позивача будь-яких правових наслідків, а тому позовні вимоги про визнання протоколу незаконним не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 221 КпАП України судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КпАП України.

Протокол за ст. 130 КпАП України та додані до нього документи підлягають розгляду як документи, якими зафіксовано певні факти та за результатами його розгляду має бути прийняте процесуальне рішення щодо наявності чи відсутності вини особи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 10 травня 2018 року в справі № К/9901/12359/18.

Законом України «Про Національну поліцію» визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України та статус поліцейських.

Позивач вказує на те, що інспектор не мав законних підстав для зупинки його автомобіля та відсторонення від керування транспортним засобом.

Відповідно до пунктів 3, 4, 6 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Встановлено, що інспектор патрульної поліції, виконуючи свої службові повноваження, здійснював патрулювання зазначеної у постанові ділянки дороги та його вимоги відповідали приписам законодавства України.

Зупинка позивача відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені адміністративного позову.

Керуючись статтями 130, 245, 246, 251, 254, 256, 258, 261, 268, 276, 278, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, Законом України «Про Національну поліцію», статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві Куліша Руслана Миколайовича (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про визнання дій протиправними.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: