Справа № 809/849/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №809/849/14

адміністративне провадження №К/9901/2825/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Лопушенко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Івано - Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області
на постановуІвано - Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року (суддя: Чуприна О.В.)
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 (колегія суддів у складі: Матковської З.М., Затолочного В.С., Каралюса В.М.)
у справі №876/6311/14
за позовомДержавного міського підприємство «Івано - Франківськтеплокомуненерго»
доДержавної податкової інспекції у м. Івано - Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківської області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлення-рішень №, №, №, № від 18.10.2013 року.

Позов мотивований реальністю виконання господарських операцій зі спірними контрагентами, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківської області №, №, №, № від 18.10.2013 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем було дотримано всіх вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та визначення витрат по операціям з ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання», ТОВ «НВФ «Електросервіс» і ТОВ «Унітек». Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити касаційні вимоги та відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини, що мають значення для вирішення справи, судами з`ясовані неповно. Зокрема зазначено, що контрагенти позивача є недобросовісними суб`єктами господарювання, які мають негативну «податкову історію», поставки товарів не підтверджено стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такого виробництва і постачання товару, що свідчить про відсутність необхідних умов для створення результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. З урахуванням наведеного вважає, що у позивача відсутнє право на формування податкового кредиту із податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємств по операціях з ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання», ТОВ «НВФ «Електросервіс» і ТОВ «Унітек».

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 12.08.2013 року по 23.09.2013 року відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.03.2013 року, за наслідками якої складено акт №1994/09-15-04/03346058 від 30.09.2013 року, на підставі якого прийнято податкові повідомлення - рішення: за №, яким збільшено позивачу податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств в сумі 809830,00 гривень і застосовано штрафну санкцію в розмірі 202458,00 гривень; за №, яким збільшено позивачу суму авансового внеску з податку на прибуток підприємств в сумі 146187,00 гривень і застосовано штрафну санкцію в розмірі 36 547,00 гривень; за №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3572945,00 гривень; за №, яким збільшено позивачу податкове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 398954,00 гривень і застосовано штрафну санкцію в розмірі 199477,00 гривень.

Виявлені порушення пов`язані з тим, що у червні-жовтні 2012 року позивач на підставі письмових договорів придбав у ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання», ТОВ «НВФ «Електросервіс» 3260 датчиків тиску п`єзоелектричних ДК 016-97-33.20.5 по ціні 4140,00 гривень за одиницю з ПДВ. Частина даного товару реалізована нерезидентам, продаж яким по договору комісії здійснило ТОВ «НВП «Вітактум». На підставі даних актів перевірок ДПІ в Оболонському районі м. Києва від 10.04.2013 року, 02.04.2012 року, Основ`янської МДПІ м. Харкова від 12.03.2013 року, ДПІ у Печерському районі м. Києва від 20.09.2012 року і Індустріальної МДПІ м. Харкова від 10.08.2012 року, 28.05.2013 року, відповідач дійшов висновку, що три контрагенти-продавці не передавали ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» товарів і матеріалів, у зв`язку із не встановленням факту передачі товарів від постачальника до позивача в розумінні вимог статті 207 Господарського кодексу України, статей 203, 215, 216, 228, 626, 629, 650, 655, 658, 662 Цивільного кодексу України, договори поставок товару, укладені Державним міським підприємством «Івано- Франківськтеплокомуненерго» із ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання», ТОВ «НВФ «Електросервіс» і ТОВ «Унітек», не спрямовані на реальне настання правових наслідків, мають протиправний характер, порушують публічний порядок і є нікчемними.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 27.06.2012 року уклав з ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання» договір про закупівлю товару №СЗ0612/12-362-1, за змістом якого предметом придбання є датчик тиску п`єзоелектричний (код товару ДК016-97-33.20.5) в кількості 1 060 штук по ціні 4 140,00 гривень за одиницю, в тому числі ПДВ - 690,00 гривень. Фактичне виконання угоди підтверджують такі документи: рахунок-фактура, видаткові та податкові накладні, акти приймання-передачі, платіжні документи про оплату, документи, які підтверджують подальший рух товару, зокрема, 27.06.2012 року позивач уклав із ТОВ «НВП «Вітактум» договір комісії №К2012-1/12-362-2, за змістом якого останній як комісіонер зобов`язувався здійснити в інтересах позивача одну або декілька угод з продажу товарів за межі митної території України. На виконання договору комісії складено акти приймання-передачі товару №1 і №2 та доповнення до них про передачу комітентом і отримання комісіонером дві партії датчиків по 530 штук на суми по 1 929 820,25 гривень. За змістом даних актів товар переданий на комісію на складі ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання» за адресою: м. Харків, проспект Московський, 281.

На виконання договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012 року ТОВ «НВП «Вітактум» надано Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звіт комісіонера від 07.09.2012 року, згідно якого ТОВ «НВП «Вітактум» по укладеному зовнішньоекономічному контракту №17/11/2011 від 30.11.2011 року з фірмою «Swiss Invest Partners LP» продало останньому 1 060 датчиків пуску п`єзоелектричних по ціні 450 доларів США за штуку на загальну суму 477 000,00 доларів США. Товар відвантажено продавцю авіаційним транспортом та згідно ВМД №807100000/2012/430956 від 17.08.2012 року, митне оформлення вантажу здійснено на загальну суму 3 812 661,00 грн.

Згідно звіту комісіонера від 07.09.2012 року покупець оплатив товар в загальній сумі 477 000,00 доларів США, після продажу яких на поточний рахунок комісіонера в національній валюті зараховано 3 859 640,50 грн. в результаті конвертації. Витрати «НВП «Вітактум» склали 151 445,58 грн.

Судом також встановлено, що позивачем 30.08.2012 року укладено з ТОВ «НВФ «Електросервіс» договір про закупівлю датчиків тиску в кількості 2200 штук по ціні 4140,00 грн. На підтвердження фактичного виконання договору надано видаткові та податкові накладні, акти приймання-передачі. Оплата отриманого товару здійснена в безготівковій формі. Судами також ретельно досліджено подальший рух товару, а саме, встановлено, що на виконання умов договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012 року в.о. директора Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» ОСОБА_1 . (комітент) та директор ТОВ «НВП «Вітактум» ОСОБА_2 (комісіонер), 30.08.2012 року, 28.09.2012 року, 30.10.2012 року оформили і підписали специфікації №№2, 3, 4 про те, що комітент зобов`язується передати, комісіонер прийняти датчики тиску п`єзоелектричні в кількості 1100, 400 і 700 штук по ціні 3 550,00 гривень без ПДВ на загальні суми 3 905 000,00 гривень, 1 432 000,00 гривень і 2 506 000,00 гривень без ПДВ відповідно. Місце передачі товару визначено склад ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнання» за адресою: м. Харків, проспект Московський, 281. За змістом специфікацій №№2, 3, 4 товар підлягає передачі на комісію для його експортуванню за межі митної території України. Фактичну передачу товару підтверджують акти приймання-передачі товару.

На виконання договору комісії №К2012-1/12-362-2 від 27.06.2012 року ТОВ «НВП «Вітактум» надано Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звіт комісіонера від 31.01.2013 року, згідно якого ТОВ «НВП «Вітактум» по укладеному зовнішньоекономічному контракту №24/09/2012 від 24.09.2012 року з фірмою «Geneva Intergroup LP» продало останньому 1 100 датчиків пуску п`єзоелектричних по ціні 450 доларів США за штуку на загальну суму 495 000,00 доларів США. В подальшому, комісіонер відвантажив товар продавцю авіаційним транспортом та згідно ВМД №807100000/2013/000498 від 16.01.2013 року та здійснив митне оформлення вантажу на загальну суму 3 956 535,00 гривень (продавець - Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго», країна призначення - Польща, покупець - «Geneva Intergroup LP», одержувач - «Rusak Business Services SP ZO.O.», Warszawa).

Судами також встановлено, що позивачем в період з 19.07.2012 року по 17.10.2012 року придбано у ТОВ «Унітек» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 199 517,00 гривень, в тому числі ПДВ 33 253,00 гривень (тепло обчислювач, манометр, кран кутовий, кран автоматичного спуску повітря, фланець, перехідник, кран шаровий, кран кнопочний, електронасос, батарея літієва теплового лічильника, теплообчислювач, лічильник газу, фільтр газу, клапан, контролер, перетворювач теплоелектричний, відвід, датчик тиску, вентиль запірний муфтовий, різьба, заглушка, адаптер, контргайка, тощо). Фактичне виконання операції підтверджується видатковими та податковими накладними. Вказана вартість товарно-матеріальних цінностей в сумі 118375,00 гривень віднесена до збільшення балансової вартості відповідних груп основних засобів, які обліковуються по бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» та не введені в експлуатацію. Вартість таких цінностей в сумі 47 889,00 гривень у 3 і 4 кварталах 2012 року віднесено до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг).

Суди зазначили, що перелічені договори та первинні документи підписані уповноваженими посадовими особами позивача та ТОВ «НВО «Харківській завод свічок запалювання та електрообладнанн», ТОВ «НВФ «Електросервіс», ТОВ «НВП «Вітактум», ТОВ «Унітек», а також скріплені відтисками печаток останніх.

Зазначені вище обставини вказують на те, що позивачем оприбутковано придбаний товар та сформовано податковий кредит і витрати у межах здійснення власної господарської діяльності.

Оцінивши наведені докази, суди дійшли висновку про підтвердження реальність господарських операцій у спірних правовідносинах та про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду. Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Укладені між позивачем та його контрагентом є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Однак, касаційний суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та складу витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та доводів касаційної скарги, відносно посадових осіб Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» порушено кримінальну справу за ч.3 ст.212 КК України, в тому числі і по взаємовідносинах з ТОВ НВП «Вітактум» та за результатами перевірки діяльності ТОВ «НВФ «Електросервіс» порушено кримінальну справу за ст.358 КК України, але будь-яких результатів щодо їх завершення судами не з`ясовано.

Приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій також не надали юридичної оцінки і доводам відповідача що вказані операції не відповідають діловій меті та за результатами їх виконання є збитковими для позивача. Суди лише зазначили про надання позивачем довідки-розрахунку прибутковості коментованих операцій від 28.04.2014 р. без її аналізу і дослідження.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити касаційним судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано - Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області - задовольнити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

3. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду