Справа № 520/4484/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 р.Справа № 520/4484/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, повний текст складено 20.06.19 року по справі № 520/4484/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому просив суд: визнати незаконним рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 03.04.2019 № 2321-06/14004-09 про відмову у видачі йому патенту на винахід по заявці № а 2011 10438 від 29.08.2011.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.08.2011 ОСОБА_2 було подано заявку № а201110438 на видачу патенту України на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1».

15.03.2019 ДП «Українським інститутом інтелектуальної власності» було складено висновок про відмову у видачу патенту на винахід.

28 березня 2019 року позивач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України із заявою щодо рішення за його заявкою на винахід № а201110438.

03.04.2019 відповідачем на адресу позивача було направлено лист за вих. № 2321-06/14004-09, яким ОСОБА_2 роз`яснено щодо форми рішення про відмову у видачі патенту на винахід, встановленого додатком 9 до пункту 6.8.1 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерств освіти і науки України від 15.03.2002 № 197, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2002 № 364/6652.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що оспорюваний лист 03.04.2019 № 2321-06/14004-09 не є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, оскільки носить лише роз`яснювальний та інформаційний характер, а отже не є рішенням суб`єкта владних повноважень, в розумінні КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Мінекономрозвитку, на дату прийняття оскаржуваного рішення є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері інтелектуальної власності, який діє на підставі Положення про Мінекономрозвитку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459.

Згідно з п.п. 47-1-479-9 Положення Мінекономрозвитку, організовує в установленому порядку експертизу об`єктів права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об`єкти права інтелектуальної власності, здійснює державну реєстрацію та ведення обліку об`єктів права інтелектуальної власності тощо.

Повноваження Мінекономрозвитку у сфері охорони прав на винаходи визначені Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (далі - Закон) та Правилами розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 05.03.2002 №197 (далі - Правила розгляду), та з урахуванням Правил складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, які затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 22.01.2001 № 22 (далі - Правила складання).

Повноваження Мінекономрозвитку щодо затвердження висновку закладу експертизи та прийняття рішення про відмову у видачі патенту України на винахід визначено ст. 16 Закону.

Таким чином, рішення Мінекономрозвитку прийняте (вчинене) у межах повноважень, визначених чинним законодавством, а повноваження використано з метою, з якою вони надані.

Судом встановлено, що 29.08.2011 ОСОБА_1 було подано заявку №а 2011 10438 на видачу патенту України на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» .

Відповідно до статті 16 Закону, експертиза заявки має статус науково- технічної експертизи, складається з попередньої експертизи, формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою.

Кінцеві результати експертизи заявки, відображаються в обгрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Мінекономрозвитку. На підставі такого висновку Мінекономрозвитку приймає рішення про видачу патенту або про відмову у видачі патенту (ч. 3 ст. 16 Закону).

Експертиза заявки № а 2011 10438 була проведена Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» (далі - Укрпатент) відповідно до Закону та встановлених на його основі Правил (відповідно до ст. 1 Закону зазначене підприємство уповноважене Мінекономрозвитку для розгляду і проведення експертизи заявок).

Під час проведення Укрпатентом кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого винаходу умовам патентоздатності, визначеним ст. 7 Закону: новизні, винахідницькому рівню та промисловій придатності (п. 17 ст. 16 Закону).

Статтею 7 Закону передбачено, що винахід визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету.

Пунктом 7 ст. 7 Закону зазначено, що винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно із рівня техніки.

Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету.

З цього, вочевидь випливає, що винахідницький рівень може оцінювати тільки фахівець у даній галузі техніки, а тому для такого фахівця технічне рішення не має випливати з існуючого рівня техніки.

Згідно з п. 8 ст. 7 Закону, винахід визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

У ході проведення кваліфікаційної експертизи заявки № а 2011 10438 заявнику було направлені попередні висновки кваліфікаційної експертизи від 20.02.2018 вих. № 4503/ЗА/18 та від 05.09.2018 вих. 121554/ЗА/18 про не відповідність умовам патентоздатності заявленого винаходу такому критерію патентоздатності, як «новизна».

Заявника було проінформовано про те, що він має право у встановлений строк (протягом 2 місяців від дати одержання попереднього висновку кваліфікаційної експертизи або копій матеріалів, що протиставлені заявці) надати мотивовану відповідь з усуненням, у разі необхідності, зазначених у висновку недоліків (ч. 6 та ч. 18 ст. 16 Закону).

Як вбачається з матеріалів заявки № а 2011 10438 заявник надіслав до закладу експертизи мотивовані відповіді від 26.03.2018 та від 17.09.2019 на попередні висновки кваліфікаційної експертизи від 20.02.2018 вих. № 4503/ЗА/18 та від 05.09.2018 вих. 121554/ЗА/18.

Аргументація заявника, наведена у мотивованій відповіді, була розглянута закладом експертизи, проте не довела того, що заявлений винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідає умовам патентоздатності «новизна».

Таким чином, за результатами кваліфікаційної експертизи, проведеної Укрпатентом з урахуванням змін і додаткових матеріалів, поданих у зв`язку з одержанням заявником попередніх висновків кваліфікаційної експертизи від 20.02.2018 вих. № 4503/ЗА/18 та від 05.09.2018 вих. 121554/ЗА/18, встановлено, що заявлений винахід не відповідає умовам патентоздатності «новизна», визначеним для нього ч. 1 ст. 7 Закону та підготовлено «Остаточний висновок від 15.03.2019 № 6618/ЗА/19 про невідповідність винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Таким чином, відповідно до встановленої процедури розгляду заявки, на підставі висновку формальної експертизи заявки № а201110438 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1», Мінекономрозвитку було прийняте рішення № 6618/ЗА/19 від 15.03.2019 про відмову у видачі патенту на вище вказаний винахід.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час проведення експертизи заявки №а201110438 на видачу патенту на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» Мінекономрозвитку не було порушено вимог законодавства України, оскільки останнє діяло у відповідності з принципами, встановленими ст. 19 Конституції України, а саме: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом та вказаними вище Правилами.

Крім того, слід зазначити, що як видно з тексту позову, предметом оскарження став лист Мінекономрозвитку від 03.04.2019 №2321-06/14004-09, наданий у відповідь на звернення позивача від 28.03.2019. Позивач вважає саме цей лист рішенням про відмову у видачі патенту за заявкою № а 201110438.

Колегія суддів зазначає, що акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно достатті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно положень ч.ч. 1-2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Слід зазначити, що оспорюваний лист не є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, оскільки носить лише роз`яснювальний та інформаційний характер. Крім того, лист не має юридичної сили, а його зміст жодним чином не зачіпає права, свободи й законні інтереси позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року по справі №520/4484/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року по справі № 520/4484/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 19.08.2019 року