Справа № 160/4401/19
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Справа № 160/4401/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/4401/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у прохальній частині якої позивачі просили суд, зокрема:

визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вдовам учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, які померли від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ - протиправними;

зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вдовам учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, які померли від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС, починаючи з 01.10.2017р. у п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4401/19 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

Вищезазначений адміністративний позов не відповідав вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 20.05.2019р. був залишений без руху з встановленням позивачам терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху шляхом надання до суду доказу про сплату судового збору за подання адміністративного позову із трьома вимогами немайнового характеру у відповідності до Закону України «Про судовий збір» на загальну суму 2305, 20 грн., тобто документів про сплату судового збору за подання адміністративного позову в сумі 768, 40 грн., що має бути сплачено окремо кожним із позивачів.

На виконання ухвали суду від 11.05.2019р. позивачами та їх представником було подано до суду клопотання, в якому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили суд, зокрема:

-звільнити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від сплати судового збору згідно п. 9) «особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю»; (Пункт 9 частини першої статті 5 в редакції Закону № 2443-VIII від 22.03.2018р.), п. 10) «позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» ч. 1 ст. 5 Закону України «Про сплату судового збору»;

-визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вдовам учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, які померли від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ - протиправними;

-зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вдовам учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, які померли від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС, починаючи з 01.10.2017р. у п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2019р. відкрито провадження по справі №160/4401/19 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Окрім того, у даній ухвалі суд відстрочив до ухвалення судового рішення у справі №160/4401/19:

- ОСОБА_1 сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 768, 40 грн.;

- ОСОБА_2 сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 768, 40 грн.;

- ОСОБА_3 сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 768, 40 грн.

Згідно із статтею 126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №160/4401/19 у спрощеному провадженні.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що вони є дружинами інвалідів війни, які були військовослужбовцями, проходили строкову службу з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС та померли від захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 03.11.2018р. позивачі звернулись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами, де просили забезпечити проведення перерахунку їх пенсійного забезпечення в розмірі відшкодування фактичних збитків із застосуванням п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої Законом на 01.01.2017р., за матеріалами пенсійних справ з 01.10.2017р. з подальшим нарахуванням згідно постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017р. та відповідно до ст. 59 Закону України №796-ХІІ, однак пенсійний орган відмовив їм у проведенні такого перерахунку. Обґрунтовуючи протиправність дій відповідача, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилаються на рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), який дійшов висновку, що положення частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, є такими, що суперечать Конституції України та вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 цього Закону. З огляду на викладене позивачі вважають, що дія статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" поширюється також і на їх померлих чоловіків.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України відображена у відзиві на позовну заяву та полягає у правомірності дій пенсійного органу. Так, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають на обліку в управлінні та отримують пенсію по втраті годувальника, а ОСОБА_2 - пенсію по інвалідності. Позивачі звернулись до управління із заявами щодо проведення їм перерахунку пенсії з 01.10.2017р. в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції на момент звернення), однак, як зауважив відповідач, пенсійний орган відмовив заявникам у проведенні такого перерахунку, оскільки чоловіки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при виконанні робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС не проходили дійсну строкову військову службу, а були призвані для проходження військових зборів, а також на момент смерті отримували пенсію по інвалідності. Окрім того, відповідач звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 не отримує пенсію по втраті годувальника, а отримує пенсію по інвалідності, у зв`язку з чим, на думку відповідача, до останньої не можуть бути застосовані норми статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також відповідач у відзиві акцентував увагу суду на тому, що вимога вищевказаної норми втратила чинність з 25.04.2019р., а оскільки остання була визнана неконституційною саме із цієї дати, то дана норма не поширюється на правовідносини, які виникли з 25.04.2019р. та не має зворотної дії в часі, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Як дружина (згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 21.08.1992р.) померлого ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть від 10.12.2016р.) - військовослужбовця (військовий квиток серії НОМЕР_1 ), ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни, що також підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 10.11.2017р.

Судом також встановлено, що згідно Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по установленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС №2858 від 27.03.2017р, захворювання ОСОБА_4 , що привело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_1 звернулась до Центрально-міського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про проведення розрахунку пенсії по втраті годувальника з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за померлого чоловіка, інвалідність якого була пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і який отримував пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом за вих. №Л 17552-18 від 14.11.2018р. відповідач повідомив ОСОБА_1 , що Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2010р. №1210, а з 01.10.2017р. цей Порядок доповнено пунктом 9-1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017р. №851 такого змісту:

«За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової військової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Водночас, відповідач у вищезазначеному листі зауважив, що за даними пенсійної справи чоловік позивача - ОСОБА_4 проходив дійсну строкову службу з 02.09.1965р. по 16.11.1968р., а брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 10.04.1988р. по 06.07.1988р., у зв`язку з чим підстави для обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017р. №851 - відсутні.

Як дружина (згідно свідоцтва про одруження від 27.04.2004р.) померлого ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть від 16.10.2015р.) - військовослужбовця (військовий квиток серії НОМЕР_4 ), ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни, що також підтверджується посвідченням №610098 від 09.01.2018р. та отримує пенсію по інвалідності згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 .

Судом також встановлено, що згідно Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по установленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС №7613 від 28.03.2016р, захворювання ОСОБА_5 , що привело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 звернулась до Центрально-міського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про проведення розрахунку пенсії по втраті годувальника з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за померлого чоловіка, інвалідність якого була пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і який отримував пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом за вих. №П 17553-18 від 15.11.2018р. відповідач, зокрема, повідомив ОСОБА_2 , що Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2010р. №1210, а з 01.10.2017р. цей Порядок доповнено пунктом 9-1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017р. №851 такого змісту:

«За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової військової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Водночас, відповідач у вищезазначеному листі зауважив, що за даними пенсійної справи чоловік позивача - ОСОБА_5 проходив дійсну строкову службу з 21.05.1970р. по 12.06.1972р., а брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 14.01.1988р. по 04.04.1988р., у зв`язку з чим підстави для обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017р. №851 - відсутні, а також зауважив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управління як особа, яка отримує пенсію по інвалідності ІІІ-ої групи (загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як дружина (згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 01.06.1988р.) померлого ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть від 21.03.2011р.) - військовослужбовця (військовий квиток серії НОМЕР_7 ), ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_8 ) має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни, що також підтверджується посвідченням НОМЕР_10 від 18.07.2011р.

Судом також встановлено, що згідно Експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по установленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС №9597 від 04.05.2017р, захворювання ОСОБА_6 , що привело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_3 звернулась до Центрально-міського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про проведення розрахунку пенсії по втраті годувальника з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за померлого чоловіка, інвалідність якого була пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і який отримував пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом за вих. №Ц 17554-18 від 14.11.2018р. відповідач повідомив ОСОБА_3 , що Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2010р. №1210, а з 01.10.2017р. цей Порядок доповнено пунктом 9-1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017р. №851 такого змісту:

«За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової військової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Водночас, відповідач у вищезазначеному листі зауважив, що за даними пенсійної справи чоловік позивача - ОСОБА_6 проходив дійсну строкову службу з 06.05.1971р. по 08.05.1973р., а брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 26.12.1987р. по 31.12.1987р., з 01.01.1988р. по 20.03.1988р., у зв`язку з чим підстави для обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017р. №851 - відсутні.

Не погодившись із вищезазначеною позицією пенсійного органу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991р. (далі - Закон №796-XII).

Статтею 1 Закону №796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону №796-ХІІ є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Стаття 59 Закону №796-ХІІ стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі №796-ХІІ у редакціях законів України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №231-V від 05.10.2006р. (діяла до 01 жовтня 2017 року) та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017р. (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ (у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в№ 231-V ід 05.10.2006р.) було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, частиною 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, частиною 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, чинній з 01.10.2017р.), передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, виходячи із системного аналізу Закону суд приходить до висновку, що законодавець, вносячи зміни до частини 3 статті 59 Закону №796-XII, розширив перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аварій та випробувань та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (під час проходження дійсної строкової служби).

Частина 2 статті 59 Закону №796-XII урегульовує порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та набули інвалідність, відповідно до якої цим особам за їх бажанням пенсії можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

За замістом статті 10 Закону №796-XII до осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС належать не тільки військовослужбовці, а враховуючи, що стаття 59 Закону регулює пенсії саме військовослужбовців логічним є висновок про те, що частина 3 статті 59 Закону визначає порядок призначення пенсії серед інших особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, саме під час проходження дійсної строкової служби.

З вищенаведеного слідує, що частина 3 статті 59 Закону №796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Приписи ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ однозначно врегульовують право осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали інвалідами, на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та не надають передумов для їх неоднозначного тлумачення.

Зазначений правовий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду (ухвала від 08.05.2018р. у справі №820/1148/18, постанови від 13.02.2018р. у справі № 756/8380/16-а та у справі № 193/877/16-а (2-а/193/14/16), від 21.02.2018р. у справі № 619/2262/17).

Судом з`ясовано, що чоловіки позивачів приймали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, з огляду на відсутність доказів протилежного.

Таким чином, на момент звернення до пенсійного органу із заявами про перерахунок пенсій позивачі не відповідали всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ, оскільки участь їх покійних чоловіків у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження ними дійсної строкової служби, у зв`язку з чим відповідач правомірно відмовив позивачам у перерахунку їх пенсії.

Слід зазначає, що рішенням Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04. 2019р. по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991р. зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

У відповідності до вказаного рішення словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991р. зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

У статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При цьому, слід зауважити, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991р. визнане неконституційним та втратило чинність 25.04.2019р., як того вимагає ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Враховуючи наведене, на момент виникнення спірних правовідносин та звернення позивачів до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами про перерахунок їх пенсій з урахуванням, в тому числі, і статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" норма статті 59 даного Закону була чинною, включаючи словосполучення "дійсної строкової".

Крім того, в абзаці 4 п. 3 Рішення Конституційного Суду України №9-рп/2001 від 19.06.2001р., зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Отже, доводи позивача, що він має право на обчислення пенсії на підставі приписів частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи те, що судом не встановлено протиправності в діях відповідача, в межах розгляду даного спору, щодо наявності у позивачів права на перерахунок пенсії, відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачам перерахунок на пенсії, починаючи з 01.10.2017р. з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на перше січня відповідного року згідно ч. 3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - відсутні.

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вищевказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачі не довели обставин, які б свідчили про порушення їх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин на момент подачі позивачами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідних звернень та отримання відповідей на такі звернення у листопаді 2018 року.

Доказів повторного звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до пенсійного органу з питання проведення перерахунку пенсій з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04. 2019р. по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) - до суду не надано.

Надаючи оцінку позовним вимогам у частині здійснення перерахунку пенсії, суд зазначає, що відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України суд у конкретній справі вирішує спір, предмет якого існує на час розгляду справи, і не може приймати рішення на майбутнє, у зв`язку з чим у задоволенні заявлених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду позовних вимог належить відмовити, оскільки вимоги про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням встановлених обставин заявлені передчасно.

За викладених обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про сплату судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2019р. позивачам було відстрочено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру до ухвалення судового рішення у справі №160/4401/19, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір за подання даного адміністративного позову у загальному розмірі 2305, 20 грн. (тобто, по 768, 40 грн. з кожної з позивачів).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_9 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України (р/р отримувача № 4008 УДКСУ у Чечелівському районі м.Дніпра, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101) - судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Державного бюджету України (р/р отримувача № 4008 УДКСУ у Чечелівському районі м.Дніпра, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101) - судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь Державного бюджету України (р/р отримувача № 4008 УДКСУ у Чечелівському районі м.Дніпра, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101) - судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський