Справа № 189/141/19(2-а/189/29/19)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 189/141/19

Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. в адміністративній справі №189/141/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови, -

встановив:

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 02.04.2019 року Департамент патрульної поліції оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику відповідно до ст. 298 КАС України, оскільки апеляційну скаргу було підписано особою, яка не має права її підписувати.

19.04.2019 року Департамент патрульної поліції вдруге оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 року апеляційну скаргу також повернуто скаржнику відповідно до ст. 298 КАС України, оскільки апеляційну скаргу було підписано особою, яка не має права її підписувати.

22.07.2019 року рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 ст. 55 КАС України встановлено, що юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно з ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

Частиною 3 ст. 59 КАС України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Отже, правом підпису апеляційної скарги, поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. При цьому, суду має бути наданий оригінал такого документа або його копія, що засвідчена у визначеному законом порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 р. (далі - Правила), право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями.

Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу ІІ цих Правил у посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Відповідно до пунктів 1, 2, 8 глави 10 розділу ІІ названих Правил передбачено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи.

Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.

Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки "Для копій". У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка "Копія".

Аналогічні положення встановлені п. 71, п. 72 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 (далі - Типова інструкція), а саме: напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа "Підпис". Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.

У п. 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 5 (далі - Стандарт), також передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціала(-ів) та прізвища і дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи, або печатки для копій.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що вона подана представником скаржника ОСОБА_2 .

До апеляційної скарги додано копію довіреності від 04.01.2019 р. №182/41/3/01-2019, видану начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 на представництво ОСОБА_2 інтересів скаржника без права передоручення із строком дії до 31.12.2019 року.

Копію доданої до апеляційної скарги довіреності засвідчено ОСОБА_2 , проте, напис про засвідчення копії не скріплено відбитком печатки та не містить найменування посади особи, яка засвідчує копію.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.07.2018 у справі №527/363/18 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки її ухвалено за інших обставин. Так, у зазначеній постанові Верховним Судом було встановлено, що "додана до апеляційної скарги, засвідчена у відповідності до вимог до оформлення копій документів, визначених пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55), а також пунктами 76, 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242". Також Верховний Суд зазначив, що "така процесуальна підстава для повернення апеляційної скарги, як не підтвердження повноважень щодо підписання скарги, на яку послався суд апеляційної інстанції, вказаною законодавчою нормою не передбачена".

Проте, у цій справі додана до апеляційної скарги копія довіреності представника не відповідає вимогам Правил, Типової інструкції та Стандарту в частині скріплення печаткою напису про засвідчення паперової копії та зазначення в написі про засвідчення паперової копії найменування посади особи, яка засвідчує копію.

Належним чином засвідчена копія зазначеної довіреності або її оригінал відсутні і в матеріалах справи.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України є підставою для повернення апеляційної скарги.

Водночас у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 569/907/18 Верховний Суд дійшов висновку, що "під час вирішення питання відповідності копії документу, що підтверджує повноваження представника, вимогам статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України слід уникати зайвого формалізму, як-от констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документу, відсутність у довіреності повноважень представника на засвідчення копій документів від імені довірителя тощо.

Повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства ...".

Єдиним процесуальним засобом пересвідчитись у наявності у представника скаржника повноважень на представництво інтересів скаржника на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у суду апеляційної інстанції є положення ч. 2 ст. 298 КАС України.

Частиною 2 ст. 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

Однак, вимоги до апеляційної скарги, що встановлені ст. 296 КАС України, не містять обов`язку представника долучити до апеляційної скарги засвідчену у визначеному законом порядку копію довіреності або її оригінал.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, з урахуванням викладеного, слід застосувати аналогію ч. 2 ст. 298 КАС України щодо надання до суду на підтвердження повноважень представника скаржника оригіналу довіреності або засвідченої у встановленому законом порядку копії довіреності.

В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. В обґрунтування клопотання скаржник зазначає, що ст. 286 КАС України не передбачено порядку та підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, тому, на його думку, застосуванню підлягають загальні положення, передбачені ст. 295 КАС України. Також скаржник посилається на висновки Верховного Суду щодо можливості поновлення строку апеляційна оскарження, встановленого ч. 4 ст. 286 КАС України.

Розглянувши клопотання скаржника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржене рішення було прийнято у відкритому судовому засіданні 11.03.2019 року без участі представника скаржника.

Копію рішення суду від 11.03.2019 року скаржник отримав 28.03.2019 року, а оскаржив в його в апеляційному порядку 22.07.2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

На думку суду, поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В рішенні по справі "Устименко проти України" (Заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини, зокрема, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду від 11.04.2019 року, від 21.05.2019 року набрали законної сили та в касаційному порядку не скасовані.

Доводів, що свідчать про наявність поважних підстав, які об`єктивно перешкоджали скаржнику упродовж десятиденного строку з дня отримання копії оскарженого рішення або ухвали суду від 11.04.2019 року надіслати до суду апеляційну скаргу з належним чином оформленою копією довіреності представника, скаржник суду не навів.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 7, 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. у справі №189/141/19 залишити без руху.

Надати Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р.;

- надати оригінал довіреності або засвідчену у встановленому законом порядку копію довіреності на підтвердження повноважень ОСОБА_2 .

Роз`яснити Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко