Справа № 280/3863/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

12 серпня 2019 рокуСправа № 280/3863/19
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Мелітопольського міського суду Запорізької області (72309, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта 11)

про визнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач ) з позовною заявою до Мелітопольського міського суду Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати діяльність протиправною та зобов`язати Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області вчинити певні дії: визнати недійсним право власності на земельну ділянку з моменту укладання договору купівлі-продажу жилого будинку з 10 листопада 2006 року, яке було ухвалено рішенням від 20 листопада 2012 року та повернути земельну ділянку ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму 549 грн. 20 коп.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 незгодна і вважає протиправним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року. Разом з тим, просить зобов`язати Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області визнати недійсним право власності на земельну ділянку з моменту укладання договору купівлі-продажу жилого будинку з 10 листопада 2006 року, яке було ухвалено рішенням від 20 листопада 2012 року та повернути земельну ділянку ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, по суті позивач у позовній заяві просить Запорізький окружний адміністративний суд переглянути рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року.

Однак за правилами пункту 8 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства зокрема є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

За правилами частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, необхідно звернути увагу позивача на те, що питання які пов`язані з незгодою сторони судового процесу з рішенням суду повинні бути оскаржені в апеляційному порядку за правилами підсудності відповідного процесуального закону.

У Конституції України зазначено, що здійснення правосуддя регулюється окремо від діяльності інших органів державної влади.

Згідно ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою особою, яка бере участь у цивільній справі. Це можливо лише у випадках, коли суд виступає як звичайна установа (особа), а не як орган, що здійснює правосуддя. Заяви та скарги, спрямовані на притягнення суду (судді) як відповідача, не підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки законом передбачено інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Судові рішення і відповідно дії або бездіяльність судів з питань здійснення правосуддя (пов`язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, законодавством про судочинство.

Такої позиції дотримується Верховний Суд України у рішенні від 02.12.1998 року та у рішенні від 23.03.2011 року у справі № 6-1386св10.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При зверненні до суду варто враховувати предмет позовних вимог, тобто усвідомлювати яке рішення підлягає оскарженню у судовому порядку, наслідки оскарження та яку правову визначеність це рішення створює для сторін у справі. Також при зверненні до суду варто враховувати кого у позові вказати відповідачем, статус цього відповідача та процедуру оскарження його рішень.

Суд у питаннях законності свого рішення не може бути відповідачем по справі, правильність рішення суду може бути перевірене відповідно до процесуального законодавства.

Таким чином, суд вказує на те, що дана справа не підсудна адміністративному суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 2, 19, 170, 241, 243, 246 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №280/3863/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Мелітопольського міського суду Запорізької області (72309, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 11) про визнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Роз`яснити позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя М.С. Лазаренко