Справа № 140/1678/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1678/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог, рішення, податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2 , підприємець) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Волинській області), в якому з урахуванням заяви про уточнення (зміну) предмета позову від 01.07.2019 (а.с.137) просить визнати протиправними та скасувати:

вимогу від 10.08.2017 №Ф- про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 82753,61 грн;

рішення від 10.08.2017 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 41376,81 грн за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

вимогу від 12.06.2019 №Ф-11661-25 «У» про сплату боргу (недоїмки) в сумі 142755,55 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 10.08.2017 №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 76785,22 грн, з яких: за податковим зобов`язанням - 44401,20 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 32384,02 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 10.08.2017 №, яким визначено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору в загальному розмірі 4992,03 грн, з яких: за податковим зобов`язанням - 4001,62 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 990,41 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 10.08.2017 №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) на суму 510 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань податкового законодавства, оплати праці за період з 01.01.2014 по 14.07.2017, за наслідками якої складено акт від 17.07.2017 №6515/03-20-13-07/ НОМЕР_1 . Підставою для даної перевірки слугувало звернення громадянки ОСОБА_3 щодо недотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати працівникам (найманими особами). Висновки, викладені в акті перевірки, фактично ґрунтуються на поясненнях осіб, які в позивача не працювали, доходу від ФОП ОСОБА_2 не отримували. Оскільки відповідачем не було встановлено факту перебування у трудових відносинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із позивачем та доказів виплати їм заробітної плати у зазначених в акті перевірки сумах, тому донарахування податків і зборів згідно з оскаржуваними рішеннями відповідача проведено неправомірно.

З наведених вище підстав позивач просить оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимоги, рішення скасувати як протиправні та безпідставно винесені.

Ухвалою суду від 27.05.2019 прийнято позовну заяву ФОП ОСОБА_2 до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.1-1а).

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов (а.с.103-105) вимог підприємця не визнала, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні фактичної перевірки, якою встановлено порушення платником податку вимог податкового законодавства, зокрема, неутримано податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати в сумі 44 401,20 грн із заробітної плати найманих працівників: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушено» п.п.14.1.180, п.п.14.1.222 п.14.1 ст.14; п.п.163.1.1. п.163.1 ст.163; п.п.167.1. ст.167; п.п.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168, п.171.1. ст. 171, п.п. 176.2 «а» ст.176 Податкового кодексу України, тому на підставі п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, перевіркою донараховано податок з доходів фізичних осіб із виплат найманим працівникам в сумі - 44 401,20 грн;

занижено нарахування та сплату єдиного внеску за ставкою 38,1 % та 22% на загальну суму 78 108,71 грн та за ставкою 3,6 % на загальну суму 4644,9 грн чим порушено п.1 ч.1 ст.7, п.1 ч.2 ст.6, п.5 п.7 ст.8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування»;

занижено базу оподаткування військовим збором на 266 775 грн., чим порушено пп. 162.1.3 п. 162.1 ст.162, пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, пп. 164.2.1 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого ФОП ОСОБА_2 не нараховано та не сплачено до бюджету 4001,62 грн військового збору.

На підставі вищевикладеного представник відповідача вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимоги, рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить позовні вимоги залишити без задоволення.

04.07.2019 ухвалою суду заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення на підставі вимоги Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 червня 2019 №Ф-11661-25 «У» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі (а.с.150-151).

18.07.2019 ухвалою суду в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про залишення позовної заяви в частині без розгляду відмовлено, поновлено пропущений строк звернення до суду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 з позовом про визнання протиправними та скасування рішення від 10.08.2017 № про застосування штрафних санкцій та вимоги від 10.08.2017 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) (а.с.212-216). Ухвалою суду від 18.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12:00 08.08.2019 (а.с.219-220).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.05.2017 до ГУ ДФС у Волинській області надійшло письмове звернення від ОСОБА_3 про перевірку дотримання норм податкового законодавства щодо можливих ухилень від сплати податків приватним підприємцем ОСОБА_6 , діючої на основі свідоцтва серії НОМЕР_2 від 28.05.2012 згідно виписки АА № 768766 від 08.02.2006 (а.с.107-108).

З 30.06.2017 по 09.07.2017 посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань податкового законодавства, оплати праці за період з 01.01.2014 по 14.07.2017, за наслідками якої складено акт перевірки від 17.07.2017 №6515/03-20-13-07/ НОМЕР_1 (а.с.13-27). Термін проведення перевірки продовжувався на 5 діб із 10.07.2017 по 14.07.2017 .

Згідно з висновками акту перевірки від 17.07.2017 №6515/03-20-13-07/ позивачем, зокрема, порушено:

- п.п.14.1.180, п.п.14.1.222 п.14.1 ст.14; п.п.163.1.1. п.163.1 ст.163; п.п.167.1. ст.167; п.п.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 cт. 168; п.171.1. ст.171, п.п.176.2 «а» ст.176 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників, тому на підставі п.п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, донараховано податок з доходів фізичних осіб із виплат найманим працівникам в сумі 44401,20 грн.

- п.1 ч. 1 ст.7; п.1 ч.2 ст.6; п.5, п.7 ст.8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 року M2464-VI, внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок на суму 82753,61 грн., а саме за ставкою 38,10 %/22% на загальну суму 78108,71 грн. та за ставкою 3,6% на загальну суму 4644,9 грн.

- п.п. 162.1.3 п.162.1 cm. 162, п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п. 164.2.1 п.164.2 cm. 164, підпункт 1.3 пункт 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму військового збору за 2014 рік в сумі 426,3 грн., 2015 рік в сумі 1382,85 грн. та 2016 рік в сумі 2093.92 грн. та за січень 2017р. в сумі 98,55 грн. це нараховано та не сплачено до бюджету 4001,62 грн. військового збору.

- п.177.10, ст.177 Податкового кодексу України в редакції від 02.12.2010р. №2755-VI, (із змінами та доповненнями) та п.6 cm. 128 Господарського Кодексу України від 16.01.2013 року №436- IV, а саме не ведення книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року;

- п. 176.2 статті 176 Податкового кодексу України в редакції від 02.12.2010р. N 2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме неподання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (а.с.13-27).

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки від 17.07.2017 №6515/03-20-13-07/ ГУ ДФС у Волинській області прийнято:

вимогу від 10.08.2017 №Ф- про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 82753,61 грн (а.с.134);

рішення від 10.08.2017 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 41376,81 грн за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.135);

податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 10.08.2017 №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 76785,22 грн, з яких: за податковим зобов`язанням - 44401,20 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 32384,02 грн (а.с.29);

податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 10.08.2017 №, яким визначено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору в загальному розмірі 4992,03 грн, з яких: за податковим зобов`язанням - 4001,62 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 990,41 грн (а.с.28);

податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 10.08.2017 №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) на суму 510 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб» (а.с.30).

Крім того, вимогою від 12.06.2019 №Ф-11661-25 «У» про сплату боргу (недоїмки) зобов`язано позивача сплатити борг по єдиному внеску в сумі 142755,55 грн (а.с.141).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вимогам та рішенню про застосування штрафних санкцій суд приходить до таких висновків.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України) та Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Законодавчим актом, який регулює трудові відносини всіх працівників, є Кодекс законів про працю України.

Згідно з частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Форми і система оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами (статті 97 КЗпП України).

Правові положення оплати праці регулює глава 7 КЗпП України, а також Закон України «Про оплату праці» №108 (далі - Закон №108).

Відповідно до статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону №108 заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Разом з тим, підпунктом 162.1.3. статті 162 ПК України передбачено, що платником податку є податковий агент.

Згідно з підпунктом 14.1.48 пункту 14.1 ст. 14 ПК України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Пунктом 14.1.180. статті 14 ПК України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.195 пункту 14.1 ст. 14 ПК України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Підпунктами 168.1.1. - 168.1.4. пункту 168.1. статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Крім того, пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інших перехідних положень ПК України запроваджено сплату роботодавцями як податковими агентами військового збору в розмірі 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, встановленого статтею 163 цього Кодексу.

Водночас правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, який набув чинності з 01.01.2011 (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платників єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Аналізуючи вищенаведені норми, слід дійти висновку, що законодавцем визначено обов`язок суб`єкта господарювання, який використовує найману працю, утримувати з виплачуваної ним заробітної плати працівників податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, нараховувати на неї і сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, подавати податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку.

Як встановлено судом, всі рішення та вимоги відповідача прийнято на підставі того, що позивачем виплачено дохід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без оформлення трудових відносин. В підтвердження свої доводів відповідач вказує, що згідно з поясненнями вказаних працівників останні працювали у ФОП ОСОБА_2 без укладення трудових договорів та отримували заробітну плату у наведеному у поясненнях розмірі. При цьому ОСОБА_3 була уповноважена позивачем укладати письмові договори на надання послуг по виготовленню меблів, копії яких додала до своїх пояснень (а.с.107-133).

Суд зазначає, що пояснення зазначених осіб фактично містять інформацію про вчинення позивачем певних дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю. Проте допустимих доказів вчинення роботодавцем відносно працівників порушення законодавства про працю податковим органом суду не надано.

Так, в матеріалах справи наявний акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує наймана працю №04-407/29 від 15.03.2018 (а.с.36-66), яким зокрема встановлено, що під час інспекційного відвідування суб`єктом господарювання були надані табеля обліку використання робочого часу, відомості нарахування заробітної плати, платіжні відомості на виплату заробітної плати в яких прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутні. Між позивачем та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 будь-які правовідносини, в тому числі трудового та (або) цивільно-правового характеру відсутні за 2017 рік.

Отже, жодних порушень норм трудового законодавства актом інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 19.09.2016 року була прийнята на посаду дизайнера меблів з 03.10.2016 до ФОП ОСОБА_2 , однак відповідно до наказу №4 від 19.09.2016 звільнена за угодою сторін. Отже, ОСОБА_3 , працюючи у ФОП ОСОБА_2 , мала можливість отримати копії договорів, які за словами ОСОБА_3 укладені нею від імені підприємця та були в подальшому надані контролюючому органу. Водночас оригінали поданих документів відповідач на вимогу суду не надав, відтак вказані докази не можуть бути визнані як допустимі. Більше того, будь-які експертизи на предмет встановлення підпису ОСОБА_3 у вказаних договорах відповідачем не проводились.

Отже, висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях зазначених осіб, при цьому суми виплаченої їм заробітної плати, вказані в акті, не підтверджені належними доказами, фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом зобов`язань позивачу по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та сум єдиного внеску.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 в справі №808/434/16, яка підлягає врахуванню судом відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить висновку про протиправність прийнятих ГУ ДФС у Волинській області податкових повідомлень-ріщень від 10.08.2017 №№, , , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.08.2017 №Ф-, рішення від 10.08.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-11661-25 «У», з огляду на що останні підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській обл. на користь ФОП ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в сумі 3491,74 грн., сплачений відповідно до квитанцій від 22.05.2019 №0.0., від 27.05.2019 №0.0..1 (а.с.2, 89).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 10 серпня 2017 року №№, , , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 серпня 2017 року №Ф-, рішення від 10 серпня 2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 червня 2019 року №Ф-11661-25 «У».

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, м.Луцьк, Київський майдан, 4, ) судовий збір у розмірі 3491,74 грн (три тисячі чотириста дев`яносто одна гривня 74 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 19 серпня 2019 року.