Справа № 260/189/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року м. Ужгород№ 260/189/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання - Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився;

за участі представника позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області - представник - Ліуш Богдан Богданович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ), яким просив суд: "1. Відкрити провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження задовольнити даний позов повністю та винести рішення; 2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Закарпатській обл. № від 11.02.2019 року; 3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Закарпатській обл. № від 11.02.2019 року стягнути з ГУ ДФС в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позовної заяви судовий збір."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року постановлено викликати в судове засідання в якості свідка ОСОБА_3 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року відмовлено представнику позивача та свідку у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розгляд даної адміністративної справи відкладався (оголошувалася перерва) у зв`язку із існуванням на те об`єктивних причин.

Позовну заяву мотивовано тим, що 11 лютого 2019 року відповідачем було прийняло податкові повідомлення-рішення № та № на підставі акту фактичної перевірки № 001743 від 23 січня 2019 року, якими до позивача було застосовані штрафні санкції в сумі 511 грн. за порушення статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та статті 85 пункту 85.2 Податкового кодексу України. Вважаючи факт здійснення перевірки відповідачем, а також порядок її здійснення та висновки, викладені в акті, незаконними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

В своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд у позові відмовити повністю з наступних підстав. Зокрема, вказав, що проведеною перевіркою позивача встановлено факт реалізації перфоратора "Макіта НR 2470F", за ціною 1800 грн.. На вказану суму готівкових коштів продавець ( ОСОБА_3 ) розрахунковий документ не видала, повідомила, що в разі несправності перфоратора, гарантійний ремонт здійснюється рахунок покупця,так як вони ніяких гарантійних талонів не виписують. Після проведеної контрольної розрахункової операції особі, яка фактично проводила розрахунки, було пред`явлено направлення та копію наказу про проведення фактичної перевірки, від підписання яких вона відмовилась. Копію наказу продавець теж відмовилась отримати. Чим позивачем було допущено порушення вимоги статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та статті 85 пункту 85.2 Податкового кодексу України. У зв`язку з чим до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив повністю та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, 03 січня 2019 року начальником Головного управління ДФС у Закарпатській області був виданий наказ № 4 "Про проведення фактичних перевірок" (а.с. 28).

17 січня 2019 року були видані направлення за №№ 141/14-05 та 142/14-05 щодо проведення фактичної перевірки за адресою: АДРЕСА_2 магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" (а.с.а.с. 26, 27).

За результатами вказаної перевірки 23 січня 2019 року був складений акт (довідка) фактичної перевірки за № 001743 (а.с.а.с. 10, 11).

Фактичною перевіркою встановлено, зокрема до початку перевірки була ведена контрольно-розрахункова операція, під час якої придбано перфоратор "Макіта НR 2470F", за ціною 1800 грн.. На вказану суму готівкових коштів продавець ( ОСОБА_3 ) розрахунковий документ не видала, повідомила, що в разі несправності перфоратора, гарантійний ремонт здійснюється рахунок покупця,так як вони ніяких гарантійних талонів не виписують. Після проведеної контрольної розрахункової операції особі, яка фактично проводила розрахунки, було пред`явлено направлення та копію наказу про проведення фактичної перевірки, від підписання яких вона відмовилась. Копію наказу продавець теж відмовилась отримати.

25 січня 2019 року позивачем до контролюючого орану було подано заперечення до вказаного акту фактичної перевірки (а.с.а.с. 14, 15).

Відповідно до листа Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1421/Л/07-16-14-05-08 від 06 лютого 2019 рок щодо розгляду заперечення позивача було повідомлено, зокрема, що під час проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт невикористання реєстратора розрахункових операцій під час реалізації технічно складного побутового товару (а.с. 16).

У зв`язку з чим, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № , яким до позивача за порушення статті 3 пунктів 1, 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та статті 85 пункту 85.2 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн. (а.с.а.с. 12, 13).

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи таке безпідставним, протиправним та таким, що необхідно скасувати, звернулася до суду із цим позовом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка державний ревізор-інспектор ОСОБА_4 , вказав, що ним проводилася фактична перевірка господарської одиниці магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1 у суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 , до початку перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію, де у приміщенні вказаного магазину було придбано перфоратор за ціною 1800 грн., однак на вказану суму продавець не видала розрахункового документу, одночасно повідомивши, що гарантійних талонів вони не видають. Після чого, свідком було пред`явлено вказаній особі копію наказу та направлення на перевірку, однак продавець відмовилася від підписання та отримання таких документів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_6 , вказала, що у зв`язку з проведенням фактичної перевірки господарської одиниці магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_2 у суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 , 17 січня 2019 року, до початку перевірки було здійснено контрольно-розрахункову операцію, під час якої ОСОБА_4 придбав перфоратор, а після чого продавцю було пред`явлено вказаній особі копію наказу та направлення на перевірку, однак продавець відмовилася від підписання та отримання таких документів. ФОП ОСОБА_1 був відсутній при проведенні фактичної перевірки, оскільки продавець ОСОБА_3 являється його найманим працівником, акт фактичної перевірки складався на ФОП ОСОБА_1 ..

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно із статтею 75 пунктом 75.1 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до статті 75 пункту 75.1 підпункту 75.1.3 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до статті 80 пункту 80.1 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до статті 80 пункту 80.2 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених ПК України.

Згідно із статтею 80 пунктом 80.4 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до статті 80 пункту 80.5 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Стаття 80 пункт 80.7 Податкового кодексу України передбачає, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до статті 80 пункту 80.10 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 пункту 86.1 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 86 пункту 86.5 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Таким чином, результати фактичної перевірки можуть бути оформлені лише у вигляді акту перевірки або довідки, щодо яких встановлений чіткий порядок ознайомлення та відміток про наявність заперечень.

Позивач стверджує, що з актом фактичної перевірки, як того вимагає положення стаття 86 пункт 86.5 Податкового кодексу України, його ознайомлено не було.

Дослідивши наявний матеріалах справи акт фактичної перевірки (а.с.а.с. 10, 11), суд зазначає, що в ньому дійсно відсутній підпис ФОП ОСОБА_1 що фіксує факт його ознайомлення, однак міститься відмітка про відмову продавця - ОСОБА_3 від підпису та отримання його примірника, засвідчена підписами осіб, що проводили перевірку.

Разом з тим, враховуючи вимоги статті 86 пункт 86.5 абзацу 4 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу повинні були скласти акт про відмову суб`єкта господарювання від підписання акту. Альтернативна можливість засвідчення шляхом проставлення позначки в акті (як було зроблено в даному випадку) можлива тільки в разі фіксації факту відмови суб`єкта контролю від отримання акту перевірки (стаття 86 пункт 86.5 абзац 5 Податкового кодексу України).

Будь-яких доказів на підтвердження складання акту відмови від підписання акту фактичної перевірки відповідачем надано не було.

Крім цього, позивач вказує, що акт (довідка) фактичної перевірки за № 001743 відповідачем було складено 23 січня 2019 року було складено без його присутності та позивача не було ознайомлено з вказаним актом.

З даного приводу, суд вважає за необхідне вказати, що акт (довідка) фактичної перевірки за № 001743 відповідачем було складено 23 січня 2019 року, згідно супровідного листа № 717Л/07-16-14-05-08 Головного управління ДФС України у Закарпатській області вказаний акт перевірки 23 січня 2019 року було направлено на адресу позивача (а.с. 9).

Крім того, акт, який був надісланий позивачеві, всупереч статті 86 пункту 86.5 Податкового кодексу України не був зареєстрований, а був надісланий без такої реєстрації.

Таким чином, посадовими особами контролюючого органу було порушено порядок оформлення результатів фактичної перевірки, на що серед іншого звертає увагу позивач в обґрунтування заявленого позову.

Невиконання вимог статті 86 Податкового кодексу України, що стосуються акту про результати проведення фактичної перевірки вказує на відсутності правових наслідків такої перевірки, а саме - компетенції у контролюючого органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення тощо).

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення, вимоги, рішення тощо не можуть бути визнані правомірними.

Наведені правові позиції сформульовані у постанові Верховного Суду від 2 лютого 2018 року (справа № 821/371/17). Аналогічний правовий підхід застосований Верховним Судом при ухвалені постанови від 06 лютого 2018 року у справі № 802/1241/17-а та постанови від 19 вересня 2018 року у справі № 821/595/17.

Зазначені правові позиції Верховного Суду відповідають закріпленому у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Відповідно до статті 6 частини 2 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, необхідність застосування судами при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї, а також та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-BP від 06 липня 1995 року (далі по тексту - Закон України № 265/95-BP) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 9) щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За приписами статті 9 частини 1 пункту 6 Закону України № 265/95 реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються зокрема, при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Згідно зі статтею 2 абзацом 15 Закону України № 265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно із пунктом 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Аналізуючи норми законодавства, суд дійшов висновку, що застосовувати реєстратори розрахункових операцій, в разі продажу технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, повинні як платники єдиного податку першої групи, так і платники другої та третьої груп, незалежно від обсягу річного доходу. Для них визначальною умовою для застосовування реєстраторів розрахункових операцій є реалізація відповідного виду товарів, а саме - технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Судом зазначається, що фактичною перевіркою встановлено, зокрема факт реалізації продавцем ОСОБА_3 перфоратора "Макіта НR 2470F", за ціною 1800 грн. без застосовування реєстраторів розрахункових операцій не надавши при цьому розрахункового документу та гарантійного документа.

У зв`язку з чим, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № , яким до позивача за порушення статті 3 пунктів 1, 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та статті 85 пункту 85.2 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн. (а.с.а.с. 12, 13).

У відповідності до статті 81 пункту 81.1 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Під час розгляду справи встановлено, також зазначено в акті № 001743 від 23 січня 2019 року та у відзиві на позовну заяву, що найманий працівник позивача відмовився підписати направлення на перевірку. Доказів на виконання свого обов`язку щодо складання відповідного акту про відмову від підпису на перевірку відповідачем не надано. А відтак у відповідача в розумінні статті 81 пункту 81.1 Податкового кодексу України у були відсутні підстави для початку проведення такої перевірки, оскільки у спірному випадку законодавець пов`язує підставу для початку проведення фактичної перевірки наявністю акту про відмову від підпису у направленні на перевірку.

Відповідно до статті 72 частини 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (стаття 77 частина 2 КАС України).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 90 частина 3 КАС України).

Суд зазначає, що під час перевірки магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", в якому здійснює господарську діяльність Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . перфоратора "Макіта НR 2470F", за ціною 1800 грн. без застосовування реєстраторів розрахункових операцій не надавши при цьому розрахункового документу та гарантійного документа, однак в матеріалах справи відсутні відомості про реалізацію перфоратора "Макіта НR 2470F".

В той же час суд констатує, що з метою встановлення факту продажу перфоратора "Макіта НR 2470F", ідентифікувати вказаний перфоратор згідно з вихідними даними, що ідентифікують вказаний товар на відповідному рівні, що зазначено в акті перевірки, не є можливим.

Оскільки жодних ідентифікуючих документів чи складених працівниками податкового органу актів опису перфораторів, що знаходяться у реалізації ФОП ОСОБА_1 відповідачем не надано, у суду не має обґрунтованих підстав для постановлення висновку про правомірність доводів відповідача у цій частині.

Таким чином, відповідачем не доведено факт реалізації перфоратора "Макіта НR 2470F" саме найманим працівником ФОП ОСОБА_1 за його місцем проведення господарської діяльності в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", за адресою АДРЕСА_2

Враховуючи, що у межах спірних правовідносин порушено порядок проведення фактичної перевірки, не підтверджено порушення ФОП ОСОБА_7 положень статті 3 пунктів 1, 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та статті 85 пункту 85.2 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про неправомірність застосованих відповідачем до позивача фінансових санкцій, а відтак вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 лютого 2019 року № та № .

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року (Справа "РуїзТоріха проти Іспанії" (серія А, №303А)) зазначено, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правовірність прийнятого податкових повідомлень-рішень, протиправність таких встановлено судом під час розгляду даної справи, з огляду на що суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 139 частини КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми від 11 лютого 2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 11 лютого 2019 року № .

Стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код в ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 1536,80 (одної тисячі п`ятисот тридцяти шести гривень 80 копійок) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 08 серпня 019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 19 серпня 2019 року.

СуддяС.Є. Гаврилко