Справа № 2а/0470/7224/11
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа №2а/0470/7224/11

адміністративне провадження №К/9901/3497/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуЦентральної об`єднаної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2011 (суддя Конева С.О. )
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 (колегія у складі суддів: Суховаров А.В., Ясенова Т.І., Головко О.В.)
у справі №2а/0470/7224/11
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Риф»
доЦентральної об`єднаної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИФ» звернулося з позовом до Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якому просило визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 29.06.2011:

- № , яким на підставі акта перевірки № 4345/230/20207364 від 15.06.2011 збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «РИФ» за платежем податок на прибуток підприємств в частині суми 353 240 грн. 00 коп., в тому числі за основним платежем на 282 592,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 70 648,00 грн.;

- № , яким на підставі акта перевірки № 4345/230/20207364 від 15.06.2011 збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «РИФ» за платежем податок на додану вартість на 128 451 грн. 25 коп., в тому числі за основним платежем на 102 761 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 25690,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків податкового органу про безтоварний характер правочинів з ТОВ «Система-Резерв», та у зв`язку із цим невизнання податкового кредиту та витрат по взаємовідносинам з вказаним контрагентом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2011 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014, позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем з контрагентом, підтверджується первинними документами.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 18.05.2011 по 07.06.2011 Центральною міжрайонною державною податковою інспекцією у м. Кривому Розі Дніпропетровської області було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «РИФ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 31.03.2011.

За результатами зазначеної перевірки податковою інспекцією було складено акт від 15.06.2011 № 4345/230/20207364 за висновками якого встановлено порушення позивачем:

1) п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, абз. 4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону від 04.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) за результатами чого підприємством занижено податок на прибуток у розмірі 330102 грн., в тому числі за 3 квартал 2010року в сумі - 290025 грн., за 4 квартал 2010року в сумі 40077 грн.;

2) ст. 3, пп. 7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.97р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (зі змінами та доповненнями), завищено податковий кредит на загальну суму 102 761, в тому числі: за серпень 2010 року - 102761 грн.

Виявлені порушення відповідач пов`язує з недоведеністю реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Система-Резерв» по договору поставки № 30/04 від 30.04.2010. Операції між ними є нікчемними по ланцюгу ТОВ «Е-Восток Україна»- ТОВ «Система-Резерв» - ТОВ «РИФ» на підставі матеріалів перевірок іншими податковими інспекціями господарської діяльності ТОВ «Е-Восток Україна», ТОВ «Система-Резерв». Товар позивачем був отриманий від невстановлених осіб без укладення будь-яких угод та за відсутності документального підтвердження оплати за нього.

На підставі вищезазначеного акта перевірки, 29.06.2011 податковим органом були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , в якому зазначено про порушення позивачем п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1, абз. 4 пп. 5.3.9 ст. 5 Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону від 04.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) та визначено до сплати податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 330102 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 82525,5 грн.;

- № , в якому зазначено про порушення позивачем пп.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та визначено до сплати податок на додану вартість за основним платежем 102761 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 25690,25 грн. (а.с.13 том 1).

Судами попередніх інстанцій також було встановлено, що згідно ліцензії Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 119651 від 04.08.2006 № 32-Л позивач має право здійснювати будівельну діяльність згідно з наданим переліком робіт, а також згідно дозволу на початок виконання робіт з підвищеної небезпеки.

Позивач у серпні 2010 року мав взаємовідносини з ТОВ «Система-Резерв» на підставі договору № 30/40 від 30.04.2010, за умовами якого позивач придбав у ТОВ «Система-Резерв» будівельні матеріали згідно накладних на відпуск товару, рахунків на оплату, податкових накладних.

Факт наявності у позивача складських приміщень для зберігання будівельних матеріалів підтверджується копією договору оренди від 02.01.2010, укладеного між позивачем та ТОВ «Тант`єма».

Дослідивши названі докази суди встановили, що реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Система-Резерв», підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.

Згідно пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», тут і надалі чинного на час виникнення спірних правовідносин, валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

В силу вимог підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У пункті 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», тут і надалі чинного на час виникнення спірних правовідносин, платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов`язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 того самого Закону платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Податкові зобов`язання з ПДВ у відповідності до положень Закону України «Про податок на додану вартість» визначаються сальдовим методом, який передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності (підпункт 7.7.1 пункт 7.7 статті 7 цього Закону).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно вимог підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм, попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та валових витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту та складу витрат на підставі податкових накладних виданих контрагентом, який на час здійснення господарських операцій був зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва ,

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду