Справа № 824/374/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/374/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренич І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, про поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправним та скасувати наказ №33 о/с від 04.03.2019 р. начальника Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про звільнення його з роботи;

- поновити його на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржуваним наказом порушено його право на працю, оскільки при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду. Також, вказував, що не був ознайомлений із наказами, які були прийняті за результатами проведених службових розслідувань та в подальшому стали підставою для прийняття наказу про звільнення його зі служби в поліції. Окрім того, стверджував, що висновки службового розслідування ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та проведених негласних слідчих діях, а за відсутності обвинувального вироку вони не можуть бути враховані при притягнені його до дисциплінарної відповідальності, оскільки це порушує принцип презумпції невинуватості.

03.05.2019 р. Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач) не погоджуючись із поданим позовом подав до суду відзив, в якому вказував, що звільнення позивача було здійснено у відповідності до чинного законодавства, йому передували проведені за належною процедурою службові розслідування; при визначені міри дисциплінарного впливу було враховано тяжкість проступків, обставини за яких його вчинено та неможливість в подальшому виконувати правоохоронні функції внаслідок дискредитуючого характеру своїх дій, та повну втрату довіри, а тому оскаржуваний наказ є правомірним, а позов безпідставний.

16.04.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/374/19-а відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи на 11:30 год. 13.05.2019 р.

13.05.2019 р. судом відкладено розгляд справи на 14:00 год. 22.05.2019 р.

22.05.2019 р. судом відкладено розгляд справи на 10:00 год. 04.06.2019 р.

04.06.2019 р. судом відкладено розгляд справи на 12:00 год. 12.06.2019 р.

12.06.2019 р. в судовому засіданні судом оголошено перерву до 15:00 год. 24.07.2019 р.

В судове засідання призначене на 24.07.2019 р. позивач та його представник не з`явилися, про причини неприбуття не повідомили, хоча належним чином повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

24.07.2019 р. представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що проти позовних вимог заперечує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст.ст. 194 та 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд заслухавши вступне слово учасників, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Майор поліції ОСОБА_1 (освіта вища юридична, в органах внутрішніх справ з 08.08.2002 р. по 06.11.2015 р., в Національній поліції України з 07.11.2015 р., з 26.09.2017 р. проходить службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області).

22.02.2019 року заступник начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області майор поліції Шепенюк В.М. звернувся із доповідною запискою до начальника ГУ Національної поліції в Чернівецькій області генерала поліції третього рангу Дмитрієва А.А. щодо призначення службового розслідування стосовно позивача. У зв`язку з тим, що 21.02.2019 р. працівниками Чернівецького управління ДВБ Національної поліції України спільно з працівниками територіального управління ДБР, розташованому у місті Хмельницькому, за участю працівників ГПУ, в м. Чернівці затримано ОСОБА_1 під час отримання неправомірної вигоди (а. с. 65 - 66).

22.02.2019 р. наказом Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області № 210 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" призначено службове розслідування стосовно позивача (а.с. 62).

За наслідками службового розслідування складено висновок, який затверджено 27.02.2019 р. начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Дмитрієвим А.А. (а.с. 51 - 61).

Під час службового розслідування встановлено, що 21.02.2019 р. близько 22:30 год. працівниками Чернівецького управління ДВБ Національної поліції України спільно з працівниками територіального управління ДБР, розташованому у місті Хмельницькому, за участю працівників ВОТЗ УЗЕ в Чернівецькій області ДЗЕ НПУ, під процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України, по вул. Руській, 279 "Б", м. Чернівці, було затримано в тому числі, інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Саінчука С.П., який перебуваючи поза службою, без однострою та вогнепальної зброї, отримав від громадянина "А" частину грошової суми у розмірі 200 доларів США від суми у розмірі 300 доларів США, що вимагали поліцейські за не притягання "А" до встановленої законом відповідальності за вчинене ним правопорушення.

22.02.2019 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, яке розташоване у місті Хмельницькому ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.02.2019 р. ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави.

У висновку службового дослідження також зафіксовано, що у межах даної перевірки дисциплінарною комісією факт вчинення позивачем кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не досліджувалося, оскільки це виходить за межі дисциплінарного провадження. Разом з тим, надано оцінку діям ОСОБА_1 у частині допущеного ним дисциплінарного проступку.

Так, позивач перебуваючи на службі в Національній поліції України, будучи зобов`язаний неухильно дотримуватися Присяги поліцейського, протидіяти злочинності, охороняти інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, а також неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства, вчинив дії, спрямовані на використання своїх службових повноважень у власних протиправних цілях. Крім цього, вступаючи у неділові стосунки з особами, які допустили порушення чинного законодавства, позивач підірвав рівень довіри населення до поліції, що у відповідності до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про Національну поліцію" є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, що виразились у недотриманні ним Присяги працівника поліції , вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.п. 1, 2 розділу ІІ, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179.

Крім цього не відмовившись від отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_1 допустив невиконання вимог ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції".

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не виявлено. Обставини, що обтяжують відповідальність позивача - умисні дії порушника, вчинений дисциплінарний проступок носить дискредитуючий характер для працівника поліції та підриває рівень довіри населення до поліції.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, визнані такими, що підтвердилися. За порушення службової дисципліни до ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

28.02.2019 р. заступник начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області майор поліції Шепенюк В.М. звернувся із доповідною запискою за фактом невиходу на службу без поважних причин поліцейського Герціаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП майора поліції Саінчука С.П. (а.с. 126).

Розглянувши вказану доповідну записку, 28.02.2019 р. відповідачем прийнято наказ №248, яким за вказаним фактом призначено службове розслідування (а.с. 127).

За наслідками службового розслідування складено висновок, який затверджено 01.03.2019 р. т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Ратушенко С.М. (а.с. 118 - 125).

Під час службового розслідування встановлено, що 28.02.2019 р. УКЗ ГУНП в Чернівецькій області надійшла доповідна записка начальника Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції Косменка О.О. про те, що з 09:00 год. по 18:00 год. 26.02.2019 р. та 27.02.2019 р. з 09:00 год. по 18:00 год. позивач безпричинно не виходив на службу, про причини своєї відсутності керівництво Герціївського відділення поліції не повідомляли.

Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 , відповідачем зафіксовано, що 21.02.2019 р., близько 22:30 год. позивач був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та утримувався до 25.02.2019 р. в ІТТ №1 (м. Хмельницький) ГУНП в Хмельницькій області та ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Крім того, у ході проведення службового розслідування встановлено, що слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області відносно затриманого було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою з альтернативою грошової застави у розмірі 95050,00 грн, яку 25.02.2019 р. було внесено у встановленому порядку. Після чого, до ОСОБА_1 було встановлено особисті обмеження, не пов`язані з триманням під вартою.

Разом з цим, із винесення зазначеного судового рішення, трудові відносини ОСОБА_1 з Національною поліцією України в особі ГУНП в Чернівецькій області не переривались, тобто останній, будучи звільненим з під варти, був зобов`язаний прибути до ГУНП в Чернівецькій області для визначення порядку його подальшого проходження служби.

У ході проведення службового розслідування, з приводу допущених прогулів, поліцейському ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення по суті справи.

Разом з цим, ОСОБА_1 пославшись на ст. 63 Конституції України, від надання будь - яких пояснень відмовився.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, визнані такими, що підтвердилися. За порушення службової дисципліни до ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за порушення службової дисципліни, яке виразилося у допущених прогулах (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, невиконані вимог п.п. 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статут Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а також абз. 1 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. № 1179 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області старшого майора поліції Саінчука С.П., застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

За порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.п. 1, 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Саінчука С.П. застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, про що 27.02.2019 р. відповідачем прийнято наказ №139 (а.с. 46, 112 - 116).

За порушення службової дисципліни, що виразилось у допущених прогулах (у тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, невиконання вимог п.п. 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а також абз.1 п. 1 Розділу ІІ, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Саінчука С.П. застосовано дисциплінарне звільнення зі служби в поліції, про що відповідачем прийнято наказ №141 від 01.03.2019 р. (а.с. 45).

З вказаними наказами позивач ознайомився 07.03.2019 р., що підтверджується його підписом на відповідних наказах.

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби за п. 6 ч.1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора з 04.03.2019 р., про що відповідачем 04.03.2019 р. прийнято наказ №33 о/с (а.с. 178).

Не погоджуючись із наказом про звільнення, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 р. (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами 1, 3, 4, 5 ст. 59 Закону №580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно, ч. 1 ст. 64 Закону №580-VIII: особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII: поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 р. №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

У відповідності ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як зазначено в ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Пунктом 2 розділу VІ Порядку №893 визначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Відповідно до розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 - 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.

Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що 21.02.2019 р. о 22:30 год. ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.02.2019 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Хмельницькому ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку із тим, що позивач перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, маючи спеціальне звання "майора поліції", будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлено вчинив ряд протиправних дій, спрямованих на одержання неправомірної вигоди та особистого збагачення, а саме діючи за попередньою змовою з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Герцаївського відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_5 , шляхом вимагання, одержали через ОСОБА_6 від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США.

З урахуванням встановлених обставин під час службового розслідування комісією запропоновано, зокрема, за порушення службової дисципліни, що виразилось у недоотриманні Присяги працівника поліції, у невиконанні п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.п. 1, 2 розділу ІІ, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до позивача, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи 27.02.2019 року пунктом 2 наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області "Про застосування дисциплінарного стягнення" № 139 за порушення службової дисципліни, що виразилась у недотриманні Присяги працівника поліції, у невиконані вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", п.п.1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п. п. 1, 2 розділу ІІ, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до позивача., застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 цього ж Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 р. за №1576/29706 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських. (далі - Правила № 1179).

Згідно п. 1 роз. 1 Правила №1179 є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

У відповідності п. 1 роз. 2 Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно п. 3 розділу IV Правил №1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про запобігання корупції" загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх службових чи представницьких повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог встановлюються цим Законом, який є правовою основою для кодексів чи стандартів професійної етики.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Згідно п.п. з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", суб`єктами на яких поширюються дія цього Закону є поліцейські.

Дослідження змісту наведених норм Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статут Національної поліції України, Закону України "Про запобігання корупції", Правил етичної поведінки поліцейських, співставлення висновків за результатами такого дослідження із матеріалами та висновком службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження №0000112 за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, у суду є підстави вважати, що позивач своїми діями, які встановлені та зафіксовані матеріалами службового розслідування дискредитував діяльність поліції, підірвав її авторитет у суспільстві, грубо порушив вимоги вищевказаних Законів та нормативних актів.

Суд при вирішенні спору приходить до висновку, що відповідач при прийняті оскаржуваного наказу повністю врахував тяжкість проступку, а саме вчинення тяжкого злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком від 5 до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади, чи займатися певною діяльністю на строк до, трьох років, з конфіскацією майна, обставини за яких його скоєно, суспільну небезпечність інкримінованого злочину, заподіяну шкоду, попередню поведінку позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків.

Позивач в судовому засіданні не навів та не надав достатніх доказів на підставі яких можна було б зробити висновок про неправомірність висновку службового розслідування.

З цього приводу суд зазначає, що відповідач при прийняті наказу ГУНП в Чернівецькій області від 27.02.2019 року № 139 "Про застосування дисциплінарного стягнення" повністю врахував всі обставини події, встановлені при проведені службового розслідування, наявність кримінального провадження та врученого письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, правомірно прийняв рішення про неможливість подальшого перебування позивача на службі в Національній поліції України.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону №580-VIII керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Відповідно до ст. 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У відповідності п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частиною 1 ст. 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Дослідженням матеріалів службового розслідування від 01.03.2019 р., судом встановлено, що позивач 26.02.2019 р. з 09:00 год. до 18:00 год., та 27.02.2019 р., з 09:00 год. до 18:00 год. не виходив на службу, чим допустили прогули (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Факт не прибуття ОСОБА_1 до ГУНП в Чернівецькій області 26.02.2019 р. та 27.02.2019 р. підтверджується відомостями журналу обліку відвідувачів та запрошених ГУНП в Чернівецькій області, а також складеними актами про відсутність працівника поліції на робочому місці від 26.02.2019 р. та 27.02.2019 р. (а.с. 132, 133, 134, 135, ).

Крім цього, згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області" від 28.02.2019 №33/46-229, з 26.02.2019 року по 28.02.2019 року, ОСОБА_1 на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні у даному медичному закладі не перебував, останнім лікарняний лист не відкривався (а.с. 137).

Суд не бере до уваги доводи позивача, стосовно того, що його перебування у місцях ув`язнення є підставою за якою прогул можна вважати безпідставним, оскільки згідно повідомлення наданого державною установою "Хмельницький слідчий ізолятор" від 01.03.2019 р. після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, визначеної судовим рішенням, 25.02.2019 р. ОСОБА_1 був звільнений з державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" (а.с. 168, 169).

Суд при вирішенні спору не бере до уваги пояснення представника позивача про те, що відповідач при прийняті наказів про його звільнення порушив презумпцію невинуватості позивача, оскільки відсутнє рішення суду яким доведена вина позивача у вчиненні кримінального правопорушення, так як висновком службового розслідування встановлені дії позивача, які свідчать про грубе порушення ним службової дисципліни, внаслідок чого настали негативні наслідки.

Позивач та його представник не надав суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів, як передбачено ст.ст. 72-76 КАС України, які б спростували обставини щодо оголошення ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком від 5 до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади, чи займатися певною діяльністю на строк до, трьох років, з конфіскацією майна.

З урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований. Позиція позивача, спростована у ході розгляду справи письмовими доказами, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 21.09.2018 р. справа №824/227/17-а.

Крім того, суд зазначає, що предметом службового розслідування було не вчинення позивачем кримінального правопорушення, а порушення ним службової дисципліни, що не залежить від встановлення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції.

Натомість, позивач був звільнений у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.02.2019 р. справа №824/1022/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи наказ від 04.03.2019 р. «По особовому складу» №33 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції діяв у межах та спосіб передбачений законом, а тому вказаний наказ в даній частині є правовірним та не підлягає скасуванню.

Також, суд зазначає, що відповідно в похідному порядку не підлягають задоволенню позовна вимога в якій позивач просить поновити його на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.ст. 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, не встановивши в судовому засіданні факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58000, )

Суддя Маренич І.В.