Справа № 346/2009/19
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7517/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Калинюк О.П.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Коломия,

дата складання повного тексту рішення - 14 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядового поліції Соколовича В.В. серії ДП18 № 032488 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255,00 грн за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказаного правопорушення не вчиняв, про що вказав поліцейському взводу 2 роти УПП в Івано-Франківській області Соколовичу В.В . в усному поясненні, зазначивши імена свідків-очевидців. Працівники поліції не повідомили про складання відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, письмових пояснень в нього та очевидців не вимагали, постанови не оголосили і ставити підпис в постанові також не пропонували. В іншому випадку він би зазначив про те, що з постановою не згідний. Крім того, жодних прав працівники поліції не оголошували і не повідомляли про притягнення до адміністративної відповідальності, копії оскаржуваної постанови йому не надали. Висновки відповідача про вчинення позивачем правопорушення не підтверджуються жодним доказом. Вважає, що поліцейський Соколович В.В . всупереч вимогам закону, який дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, розглянув справу на місці вчинення правопорушення; позбавив позивача можливості скористатися в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП; сфальсифікував оскаржувану постанову, внісши до неї завідомо неправдиві дані про перевищення позивачем швидкості руху.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, до якої його притягнуто постановою серії ДП18 № 032488 від 09 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським взводу 2 роти УПП в Івано-Франківській області Соколовичем В.В. за ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255,00 грн, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежитись усним зауваженням. Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено в зв`язку з їх безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наведені позивачем обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, є недостатньо переконливими та на підставі досліджених в судовому засіданні доказів позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності правомочною особою з дотриманням вимог КУпАП за порушення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті, оскільки він порушив п. 12.4 ПДР України, перевищивши дозволену швидкість руху більше, ніж на 25 км/год. Поряд з тим, враховуючи особу позивача, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, його молодий вік, виключно формальний характер вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, невисокий ступінь його суспільної шкідливості в даному випадку, наявна можливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. В зв`язку з цим провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до правил ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень у фабулі якої чітко зазначено, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCamLTI 20/20 TC000680, фотознімком з приладу TruCam на якому зафіксований факт правопорушення ТЗ позивача, відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості руху TruCamLTI 20/20 000680 та відеозаписом з службового нагрудного відео реєстратора інспектора. Крім цього, зміна судом першої інстанції стягнення є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Згідно ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду за вказаними у матеріалах справи засобами зв`язку. Тому, оскільки дана справа належить до категорії термінових адміністративних справ та має скорочені строки розгляду, то колегія суддів визнала за можливе розглянути дану справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, оскаржуваною постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 032488 від 09 квітня 2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В цій постанові вказано, що 09 квітня 2019 року об 11:13 год. він керував автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 93 км/год., порушивши встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 43 км/год. та вимоги п. 12.4 ПДР України. В зв`язку з цим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн(а.с.6).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення та обмежився усним зауваженням, а також закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не врахував наступного.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

В розумінні ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фото та DVD диск із записами приладу TruCamLTI 20/20 (серійний номерТС000680)(а.с.28,42).

На фото та відеозаписі зафіксовано, що автомобіль позивача 09 квітня 2019 року о 11:13:05 год проїжджав автомобільною дорогою Н-10 148 км зі швидкістю 93 км/год, при цьому дозволена максимальна швидкість 50 км/год. Таким чином, перевищення швидкості становить 43 км/год.

Порушення ПДР зафіксовано на прилад TruCamLTI 20/20, серійний номер ТС000680. Як слідує із документів, що містяться у матеріалах справи лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Крім цього, на зазначений тип лазерного вимірювача швидкості (LTI 20/20 TruCam серійний номер ТС000680) Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України видано експертний висновок, що діє до 27 вересня 2021 року. Також, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11919, що діє до 25 вересня 2019 року, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год і ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год(а.с.30-33).

Тому, лазерний вимірювач TruCamLTI 20/20 (серійний номерТС000680) є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.

Враховуючи вищенаведене, факт порушення позивачем ПДР є належно встановленим. Крім цього, з пояснень позивача, зафіксованих інспектором на відео на місці зупинки транспортного засобу, судом встановлено, що позивач не заперечував факт та обставини порушення ним вимог ПДР, та пояснював, що просто спішив (часовий відрізок відеозапису 00:20).

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржена постанова відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам.

Частиною 1 ст. 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відмовився від підпису та отримання копії оскаржуваної постанови, про що зазначено в даній постанові(а.с.6).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі досліджених доказів позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності правомочною особою з дотриманням вищезазначених вимог КУпАП за порушення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті, оскільки він порушив п. 12.4 ПДР України, перевищивши дозволену швидкість руху більше, ніж на 25 км/год.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Перелік видів адміністративних стягнень визначений у ст. 24 КУпАП, до якого належать: 1) попередження; 2) штраф; 2-1) штрафні бали; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказаний перелік видів адміністративних стягнень, які підлягають застосуванню за правопорушення, передбачені КУпАП, є вичерпним.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Цей Кодекс не містить визначення поняття малозначності, проте зазначена норма визначає, що саме орган, який вирішує адміністративну справу, його посадова особа може прийняти рішення про звільнення від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, що не є видом адміністративної відповідальності у розумінні статті 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що усне зауваження є заходом впливу, який не пов`язаний з накладенням адміністративного стягнення, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про можливість зміни застосованого уповноваженою посадовою особою заходу стягнення у вигляді штрафу на усне зауваження, яке не входить до переліку видів адміністративних стягнень, оскільки, фактично звільнив від адміністративної відповідальності позивача, хоча, враховуючи положення ч. 3 ст. 286 КАС України може лише змінити захід стягнення. При цьому, слід зазначити, що в ст. 122 КУпАП інше, альтернативне, покарання аніж штраф не передбачене, а відповідальність правопорушника настає за сам факт вчинення правопорушення, відтак колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо можливості застосування норми ст. 22 КУпАП помилковим.

Також, згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються обставини, які можуть вплинути на визнання адміністративного правопорушення малозначним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору безпідставно здійснив зміну заходу стягнення на захід впливу, який не пов`язаний з накладенням адміністративного стягнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 268, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області задовольнити повністю.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2019 року у справі № 346/2009/19 - скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда