Справа № 520/3608/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про поновлення строку звернення до суду та відмову в залишенні позову без розгляду

14 серпня 2019 р. Справа № 520/3608/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді: Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання: Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача та третьої особи - Акмаєва А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання представника відповідача та третьої особи про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказу, рішення та запису ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказу, рішення та запису.

Від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду та визнання поважними причин пропуску строків.

Від представника відповідача та третьої особи надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з огляду на пропуск строків звернення до суду.

У підготовчому засіданні судом було поставлено на обговорення зазначені клопотання: представник позивача заперечував проти залишення позову без розгляду, представник відповідача та третьої особи заперечував проти поновлення строків звернення до суду.

Заслухавши пояснення представників учасників справи та, вирішуючи подані ними клопотання суд виходить з наступного.

Так, згідно положень ст. 179 КАС України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч.1 ст. 179 КАС України).

Відповідно до п.10 ч.2 ст.180 КАС України, у підготовчому засіданні суд: вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Дослідивши обставини, викладені у клопотаннях представників сторін та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС України.

Так, за змістом ч.3 та 4 зазначеної статті, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд зазначає, що вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до суду є встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх належне відновлення, які дії були вчинені з цього приводу, а також вагомість права, про захист якого позивач звернувся до суду.

Так, судом встановлено, що рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року відповідно до протоколу № 68/02/18 було вирішено про накладення на арбітражного керуючого Татіщева О.Є. дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, яке було реалізовано Міністерством юстиції України наказом від 13.03.2018 року № 741/7.

Позивач оскаржив наказ Мінюсту від 13.03.2018 року № 741/7 подавши позов, датований 08.05.2018 року, який розглядався у справі № 820/3609/18, у свою чергу, в подальшому, позов у справі № 820/3609/18 було залишено без розгляду за його відкликання.

Як зазначав представник відповідача та третьої особи, за факту існування справи № 820/3609/18 за позовом ОСОБА_2 , який датовано 08.05.2018 року чітко вбачається, що про порушення своїх прав позивач є обізнаним з 08.05.2018 року, відтак, з позовом, що розглядається у даній справі № 520/3608/19, повинен був звернутись до 08 листопада 2018 року, а звернувся 10.04.2019 року, пропустивши строк звернення до суду.

У свою чергу, представник позивача вказував, що на час подання позову у справі № 820/3609/18 позивачеві був відомий лише факт існування наказу від 13.03.2018 року № 741/7, проте, з його змістом позивач ознайомився лише отримавши 06.03.2019 року у відповідь на запити копії оскаржуваного наказу та рішення дисциплінарної комісії.

Про цей факт також зазначав позивач у заяві про поновлення строків звернення до суду, зі змісту якої вбачається позиція, що необізнаність зі змістом вказаного наказу позбавляла позивача можливості захисту його прав у належний та повний спосіб.

Вирішуючи клопотання сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача та третьої особи та, у своїх висновках виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Також слід зазначити, що відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд вказує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, в рамках справи № 820/3609/18 позивач не звертався до суду з вимогами до відповідача про оскарження рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року, а звернувся з означеним у справі № 520/3608/19, отримавши вказане рішення 06.03.2019 року у відповідь на запит.

З позовом, зокрема, про оскарження рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року позивач звернувся 10.04.2019 року, тобто, з дотриманням строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Щодо решти позову, що наразі розглядається у справі № 520/3608/19 року, суд вказує, що передумовою виникнення спірних правовідносин щодо оскарження наказу Мінюсту від 13.03.2018 року № 741/7 , слугували правовідносини щодо винесення рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року.

Тобто, по ланцюгу вчинення дій, рішення Дисциплінарної комісії передує складенню Мінюстом наказу.

Виявлення законності або протиправності вказаного рішення та, як наслідок наказу, входять до предмету доказування в даній справі.

Суд вказує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також, стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відтак, у даній справі № 520/3608/19 року строк звернення до суду, в контексті обізнаності позивача з 06.03.2019 року саме з рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року, як передумовою складення наказу Мінюсту від 13.03.2018 року № 741/7 починає відліковуватись саме з 06.03.2019 року, оскільки ключовим аспектом спірних правовідносин, є саме встановлення факту законності чи протиправності рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року, що автоматично та по ланцюгу пов`язаності позовних вимог в контексті належності способу захисту прав, свідчить про законність чи протиправність спірного Наказу та, як наслідок, можливості чи неможливості виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих запису про накладене дисциплінарне стягнення.

У будь якому разі, якщо ж пов`язувати початок відліку строку звернення до суду виключно зі спірним наказом, залишаючи поза увагою факт ознайомлення лише 06.03.2019 року позивача з рішенням від 20.02.2018 року, як передумови його винесення, буде порушено право позивача у доступі до правосуддя, що передбачене ст. 5 КАС України.

До вказаного висновку суд дійшов, серед іншого, використовуючи правові висновки Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Golder v.the United Kingdom» від 21.02.1975 p.), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення «Guerin v. France» від 29.07.1998 p.) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення «Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" вказав, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду з вимогою про оскарження рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 20.02.2018 року позивачем не пропущено, а, виходячи з належного способу захисту порушених прав та необізнаності до 06.03.2019 зі змістом наказу Мінюсту від 13.03.2018 року № 741/7, строк звернення до суду з позовом про оскарження наказу Мінюсту від 13.03.2018 року № 741/7 та зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих запису про накладене дисциплінарне стягнення, позивачем пропущено з поважних причин, отже, такий підлягає поновленню.

У свою чергу, клопотання представника відповідача та третьої особи про залишення позову без розгляду є таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на відсутність підстав, передбачених ст. 123, п.8 ч.1 ст. 240 КАС України.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 122,123, 240, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказу, рішення та запису.

У задоволенні клопотання представника відповідача та третьої особи про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено 16 серпня 2019 року.

Суддя Заічко О.В.