Справа № 460/2851/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2019 року

Київ

справа №460/2851/18

адміністративне провадження №К/9901/22389/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Загороднюка А.Г. перевіривши касаційну скаргу державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» про визнання протиправною бездіяльності щодо не вжиття заходів для приведення житлових умов у відповідність до вимог чинного законодавства, в період з 21.01.2010 по 21.11.2018, які визначають умови відбування покарання засудженим до довічного позбавлення волі; визнання протиправною бездіяльності щодо не вжиття заходів для приведення побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання у відповідність до вимог чинного законодавства, в період з 21.01.2010 по 21.11.2018, які визначають умови відбування покарання засудженим до довічного позбавлення волі; зобов`язання відповідача протягом чотирьох місяців з дня набрання рішенням законної сили, привести житлові, побутові та санітарно-гігієнічні умови тримання у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженим до довічного позбавлення волі (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Рівненський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 25 березня 2019 року позов задовольнив частково.

Вказане рішення Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 04 липня 2019 року залишив без змін.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

В своїй касаційній скарзі державна установа «Городищенська виправна колонія (№ 96)» просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Однак, строк не пропущено, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 09 липня 2019 року, а касаційна скарга подана засобами поштового зв`язку 06 серпня 2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля на конверті.

Відповідно до ч. 1 статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 330 (далі -КАС України) до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору. Натомість, скаржником подано заяву про розстрочення/відстрочення сплати судового збору. Заява мотивована тим, що Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96)" є бюджетною неприбутковою установою, а тому фінансування здійснюється з Державного бюджету. У зв`язку з обмеженим фінансуванням бюджетної установи на 2019 рік та відсутністю фінансування витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, установа не має змогу завчасно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Вирішуючи питання щодо розстрочення/відстрочення скаржнику сплати судового збору суд виходить із наступного.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналіз зазначених норм свідчить, що скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань відстрочення або розстрочення судового збору.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач у цій справі є фізичною особою, звернувся до суду з позовом в 2018 році та заявив одну позовну вимогу немайнового характеру.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1762 грн.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1 409 грн.60 коп. (200% від 704,8 (1 762*0,4)).

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс. р-н/ 22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - 6007; код банку отримувача (МФО) - 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207; призначення платежу: «*;101; _____ (код за ЄДРПОУ/РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)».

Керуючись статтями 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» про розстрочення/відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Касаційну скаргу державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.Г.Загроднюк