Справа № 360/1345/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1345/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.4-5).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Батьком позивача є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований та мешкав в АДРЕСА_1 , за даною адресою зареєстрований також і позивач. Батько позивача був пенсіонером та отримував у відповідача пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Після початку бойових дій в Луганській області влітку 2014 року батько позивача за станом здоров`я не виїжджав на територію України та залишився проживати в м. Луганськ, який відноситься до територій, непідконтрольних державі, у зв`язку із чим із 01.11.2014 не отримував пенсію та пенсійні виплати були припинені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганськ батько позивача помер. Свідоцтво про смерть на території підконтрольній державі Україна позивач оформив 15.08.2018. Вказане свідоцтво було видано Подільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 15.08.2018, актовий запис № 04. Після отримання даного свідоцтва 20 вересня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоодержаної батьком пенсії. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть батька, позивач не мав об`єктивної можливості звернутись до відповідача із даною заявою. Розглянувши заяву позивача, відповідач 27.09.2018 прийняв рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії, в якій, зокрема зазначив, що, у зв`язку із тим, що заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 позивач подав після закінчення 6-місячного строку, визначеного зазначеною статтею Закону № 2262, тому було відмовлено у її виплаті.

Позивач вважає, що рішення прийняте відповідачем є неправомірним, а тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

На підставі викладеного просив суд визнати неправомірним рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії від 27.09.2018 Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області та зобов`язати відповідача виплатити позивачу за період з 01.11.2014 по 25.10.2015 недоотриману пенсію батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 02.08.2019 за вхідним реєстраційним номером 40872/2019 надав відзив на позовну заяву від 31.07.2019 №11500/07 (а.с.66-67), в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування зазначив, що 20.09.2018 на адресу головного управління надійшла заява від ОСОБА_1 та документи для виплати недоодержаної пенсії за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсій, що підлягали виплаті пенсіонерові за цим законом і залишилося недоодержаним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому подовження або поновлення цього терміну даним положенням законодавства не передбачено. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач зазначив, що враховуючи положення ст. 61 Закону №2262 останній день для звернення на отримання пенсії є 24.04.2016. ОСОБА_1 із заявою звернувся до головного управління за отриманням недоодержаної пенсії 20.09.2018, тобто після визначеного законодавством строку для проведення виплат даної категорії. Тому, оскільки на час звернення ОСОБА_3 сплинув встановлений законодавством строк для звернення, головне управління не мало правових підстав для здійснення виплат недоотриманої пенсії. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.1-2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.21-22).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.45-46).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.50).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 31.10.1995 року Кам`янобрідським РВ УМВС України у Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 15.08.2018 складно відповідний актовий запис №04 Подільським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с.9).

Відповідно до інформації, зазначеної у свідоцтві про народження, позивач є сином ОСОБА_2 (зворотній бік а.с.6).

20.09.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (а.с.59).

27.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , оскільки суми недоодержаної пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, так як заява ОСОБА_1 від 20.09.2018 про виплату недоодержаної пенсії за померлого ОСОБА_2 надійшла після закінчення 6-місячного строку , визначеного Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (а.с.11).

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі Закон № 2262).

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримував пенсію за вислугою років на підставі Закону №2262.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме вищевказаним Законом № 2262.

Статтею 61 Закону № 2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

При цьому, вищевказаним спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено здійснення виплати недоодержаної суми пенсії, в порядку спадкування.

Крім того, чинним законодавством встановлено чіткий строк на подачу заяви про виплату пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, а тому вказаний строк поновленню не підлягає.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 15.08.2018 зробило відповідний актовий запис № 04 та видано свідоцтво про смерть.

Позивач, як особа, що має родинні зв`язки з пенсіонером, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про виплату недоодержаної пенсії - ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що позивач звернувся із заявою про виплату пенсії з порушенням шестимісячного строку, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаної пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки законодавець не закріпив можливість поновлення такого строку, доводи позивача про те, що він пропустив шестимісячний строк з об`єктивних причин, є неприйнятними. Суд також звертає увагу й на те, що з дня смерті батька по день отримання позивачем свідоцтва про його смерть сплинуло майже три роки, при цьому лише один факт перебування позивача на непідконтрольній території України, не може бути визнано непереборною причиною, оскільки діючим законодавством України ще з 24.02.2016 (дата набрання чинності змін до Цивільно-процесуального кодексу України) передбачена можливість встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду, а рішення суду підлягають негайному виконанню. Однак, позивач отримав свідоцтво про смерть свого батька тільки 15.08.2018.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова