Справа № 520/5535/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Рубан В.В.

15 серпня 2019 р.Справа № 520/5535/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Лях О.П. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

31.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- задовольнити позовну заяву та прийняти рішення про визнання протиправними відмови Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області у наданні інформації за запитом від 29.01.2019 року, а саме: коли за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України та постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 буде здійснене обов`язкове прикріплення до відповідних магазинів за місцем проживання для забезпечення його продуктами харчування за медичними нормами, чого не відбувається протягом 9-ти років, тобто грубо ігноруються рішення міжнародного І національного судів;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області надати інформацію за його запитом від 29.01.2019 року , а саме: коли за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України та постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі №2002/2-а-464/11 буде здійснене обов`язкове прикріплення до відповідних магазинів за місцем проживання для забезпечення його продуктами харчування за медичними нормами, чого не відбувається протягом 9-ти років, тобто грубо ігноруються рішення міжнародного і національного судів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржувані дії відповідача є незаконними, оскільки вони порушують його права.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Судове рішення вмотивовано тим, що предмет позову у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19), яким відповідача зобов`язано повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 29.01.2019 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Аргументує вимоги апеляційної скарги позивач фактично аналогічними доводами, зазначеними ним у позові.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19, що набрало законної сили, визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області щодо надання неповної інформації за запитом ОСОБА_1 від 29.01.2019 року, а саме: надання неповної інформації про прикріплення ОСОБА_1 до відповідних магазинів за місцем проживання для забезпечення продуктами харчування за діючими нормами за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 та за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 29.01.2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено.

На виконання означеного судового рішення, відповідачем позивачу надано повторну відповідь від 27.05.2019 року № 02-07/918.

З вказаною відповіддю позивач не згоден, оскільки вважає, що відповідачем проігноровано діюче законодавство України та, зокрема, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19, оскільки листом Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 27.05.2019 року протиправно всьоме відмовлено у наданні інформації, а саме: коли за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України та постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 буде здійснене обов`язкове прикріплення до відповідних магазинів за місцем проживання для забезпечення його продуктами харчування за медичними нормами.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору в даній справі є правомірність дій щодо не повного, на думку позивача, розгляду його запиту від 29.01.2019 року, а підставою позову є невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19, яке набрало законної сили.

Як свідчать матеріали справи, відповідач, розглянувши повторно запит позивача від 29.01.2019 року, надав відповідь від 27.05.2019 року № 02-07/918.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини в цій справі виникли у зв`язку з невиконанням, на думку позивача, відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19. Предметом розгляду в межах цієї справи були підстави щодо надання неповної інформації за запитом ОСОБА_1 від 29.01.2019 року, а саме: надання неповної інформації про прикріплення ОСОБА_1 до відповідних магазинів за місцем проживання для забезпечення продуктами харчування за діючими нормами за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 та за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України.

Отже, при розгляді справи № 520/1361/19 судом досліджувались та перевірялись правомірність і обґрунтованість конкретних підстав, з яких відповідач не надав позивачу повної відповіді за запитом від 29.01.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19), яким відповідача зобов`язано повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 29.01.2019 року.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - зобов`язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області надати інформацію за його запитом від 29.01.2019 року, а саме: коли за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України та постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 буде здійснене обов`язкове прикріплення до відповідних магазинів за місцем проживання для забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами, чого не відбувається протягом 9-ти років, тобто грубо ігноруються рішення міжнародного і національного судів - є одним із способів виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі № 520/1361/19

Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 170 КАС України суд відмовляє у відкриття провадження у адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір у даній справі, є тотожним спору у справі № 520/1361/19, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд і у Постанові від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5-10, 292, 308, 311, 313, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 16 серпня 2019 року.