Справа № 200/4398/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 р. Справа№200/4398/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Хавалджи В.О.

за участю представників сторін:

від позивача – не з'явились

від відповідача – Вовченко – довір. від 12.03.2019 року № 78/05-99-10

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Товариства з

додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони

Московської»

до відповідача Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень:

- від 07.12.2018 року № про збільшення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 5860845 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 3907230 грн. та за штрафними санкціями в сумі 1953615 грн.;

- від 19.09.2018 року № про завищення від’ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 776281 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, податкові повідомлення – рішення, які оскаржуються, винесені відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що правомірність включення сум ПДВ до складу податкового кредиту підтверджена фактичним отриманням товарів, наявністю у платника податку належним чином оформлених податкових накладних та інших документів бухгалтерського та податкового обліку, передбачених чинним законодавством.

Вважає неправомірним посилання податкового органу на відсутність реальності господарських операцій з контрагентами, оскільки фактичне виконання договорів, укладених з суб’єктами господарювання, зазначеними а акті перевірки, підтверджене первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та, крім того, як вважає позивач, порушення норм законодавства його контрагентом не може нести для нього жодних негативних наслідків.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що податкові повідомлення - рішення, які оскаржуються, винесене податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що під час перевірки податковим органом встановлений факт порушення підприємством вимог чинного законодавства, а саме, як зазначено в акті про результати перевірки, ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» безпідставно сформований податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Вуглетехнік» за липень 2015 року, з ТОВ «Механік» за липень 2016 року, з ТОВ «Технологія Вуглездобичі» за грудень 2016 року, з ТОВ «Укргєосервіс» за травень 2017 року, з ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» за серпень, грудень 2017 року, січень 2018 року.

Враховуючи наведене, просить в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, заслухавши представників сторін, суд з’ясував наступні обставини справи.

ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 85201, Донецька область, м. Торецьк, вул. Фестивальна, буд. 1, перебуває на обліку як платник податків у Костянтинівській ОДПІ Донецької області (а.с. 81-82).

20.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами – постачальниками ТОВ «Вуглетехнік» за липень 2015 року, ТОВ «Механік» за липень 2016 року з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у серпні 2016 року, ТОВ «Технологія Вуглездобичі» за грудень 2016 року, ТОВ «Укргєосервіс» за травень 2017 року з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у червні, липні 2017 року, ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» за серпень, грудень 2017 року, січень 2018 року з урахуванням віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у вересні, жовтні, грудні 2017 року, січні, лютому 2018 року з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок у березні 2018 року, за результатами якої складений акт № 912/05-99-14-12- 36182252 (т. 1 - а.с. 20-40).

Під час перевірки податковим органом встановлені факти порушення ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» вимог чинного законодавства, а саме п.п. 198.6, п.п. 198.3, п.п. 198.2, п.п. 198.1 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.п. 7 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 , внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності, враховуючи інформацію, викладену в розділі 3 акту перевірки, в результаті чого занижений податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 3917083 грн., у тому числі по періодах липень 2015 року – 9853 грн., червень 2017 року – 286311 грн., липень 2017 року – 293441 грн., вересень 2017 року – 1955 грн., жовтень 2017 року – 13967 грн., грудень 2017 року -1337244 грн., січень 2018 року – 171687 грн., лютий 2018 року – 1802625 грн. та завищене від’ємне значення різниці між сумою податкових зобов’язань та податкового кредиту (що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 776281 грн., у тому числі по періодах: липень 2015 року – 18474 грн., серпень 2016 року – 300631 грн., грудень 2016 року – 355400 грн., жовтень 2017 року – 35184 грн., лютий 2018 року – 66592 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення – рішення від 07.12.2018 року № про збільшення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 5860845 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 3907230 грн. та за штрафними санкціями в сумі 1953615 грн. та від 19.09.2018 року № про завищення від’ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 776281 грн. (т. 1 - а.с. 18 -19).

Висновок податкового органу про порушення товариством вимог чинного законодавства зроблений на підставі встановлених під час перевірки, як зазначено в акті про результати перевірки, фактів не включення до податкового кредиту ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» сум ПДВ по господарських операціях, які не здійснювались, не пов’язані з господарською діяльністю та не підтверджені первинними документами, обов’язковість ведення яких передбачена чинним законодавством України та документами, які складені з порушеннями, що призвело до штучного завищення податкового кредиту на суму ПДВ 3917083 грн.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, 01.02.2016 року між ТОВ «Механік» (постачальник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (покупець) укладений договір поставки № 20, за умовами якого постачальник зобов’язаний передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов’язаний прийняти та оплатити продукцію виробничо – технічного призначення (т. 1 - а.с. 92-95).

01.02.2016 року між ТОВ «Механік» (підрядник)та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (замовник) укладений договір № 20, за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе обов’язок по виконанню робіт з поточного, середнього, капітального ремонту обладнання замовника, обсяг яких визначений у додатках до даного договору, що є його невід’ємною частиною, ремонт виконується у заводських умовах підрядника, з матеріалів підрядника (т. 1 - а.с. 104-106).

04.01.2016 року між ТОВ «Механік» (постачальник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (покупець) укладений договір поставки № 3/2, за умовами якого постачальник зобов’язаний передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов’язаний прийняти та оплатити продукцію виробничо – технічного призначення (т. 1 - а.с. 112-115).

На виконання умов договору ТОВ «Механік» виписало видаткові накладні від 07.07.2016 року № 515, від 07.07.2016 року № 516, від 19.07.2016 року № 550, від 19.07.2016 року № 551, від 29.07.2016 року № 580, від 29.07.2016 року № 587, від 07.07.2016 року № 527 (т.1 – а.с. , 101, 108, 116, 120, 124, 127, 130).

Переміщення ТМЦ підтверджене:

- товарно – транспортними накладними від 07.07.2016 року № 0707/1, від 07.07.2016 року № 0707/2, від 19.07.2016 року № 1907, від 19.07.2016 року № 1907, від 29.07.2016 року № 2907, від 29.07.2016 року № 2907, від 07.07.2016 року № 0707/3 (т. 1 – а.с. 102, 110, 117, 124, 126, 129, 131);

- накладними на переміщення ТМЦ між складами ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» від 18.04.2017 № 597; від 24.04.2017 р. № 625; від 08.08.2016 № 964; від 11.10.2016 № 1270; від 03.05.2017 № 698; від 26.04.2017 № 660; від 01.04.2017 № 623; від 02.02.2017 № 166; від 06.02.2017 № 185; від 31.01.2017 № 142; від 01.02.2017 № 157; від 23.01.2017 № 106; від 30.01.2017 № 51; від 17.01.2017 № 43; від 20.01.2017 № 94, від 31.01.2017 року № 259, від 03.02.2017 року № 240, від 16.02.2017 року № 295, від 08.08.2016 року № 972 (т. 2 – а.с. 8 - 9, 12 – 29).

Використання товарів у власній господарській діяльності підтверджене актами списання ТМЦ у виробництво від 31.05.2017 № 248; від 30.09.2016 № 398; від 30.09.2016 № 400; від 31.07.2016 № 311; від 31.07.2016 № 312; від 31.07.2016 № 313; від 31.07.2016 № 315; від 31.07.2016 № 317; від 31.07.2016 № 318; від 31.07.2016 № 320; від 31.07.2016 № 321; від 31.07.2016 № 327; від 31.08.2016 № 348; від 31.08.2016 № 349; від 31.08.2016 № 355; від 31.08.2016 № 357; від 31.08.2016 № 359; від 31.08.2016 № 360; від 31.08.2016 № 367; від 30.09.2016 № 393; від 30.09.2016 № 397; від 30.09.2016 № 402; від 30.09.2016 № 403; № 407 від 30.09.2016; від 30.09.2016 № 409; від 31.10.2016 № 442; від 31.10.2016 № 433; від 31.10.2016 № 444; від 31.10.2016 № 446; від 31.10.2016 № 448; від 31.10.2016 № 450; від 30.11.2016 № 479; від 30.11.2016 № 481; від 30.11.2016 № 482; від 30.11.2016 № 483; від 30.11.2016 № 486; від 30.11.2016 № 490; від 30.11.2016 № 491; від 31.12.2016 № 530; № 531 від 31.12.2016; від 31.12.2016 № 537; від 31.12.2016 № 532; від 31.12.2016 № 540; від 31.12.2016 № 541; від 31.12.2016 № 543; від 31.01.2017 № 43; від 31.01.2017 № 38; від 31.01.2017 № 45; від 31.01.2017 № 48; від 31.01.2017 № 53; від 31.01.2017 № 54; від 28.02.2017 № 90; від 28.02.2017 № 102; від 28.02.2017 № 104; від 30.04.2017 № 211; від 30.04.2017 № 214; від 10.04.2017 № 171; від 10.04.2017 № 157; від 30.06.2017 № 307; від 30.06.2017р. № 315 (т. 2 – а.с. 10 – 11, 30 – 88).

Виконання умов договорів підтверджене, також, актом приймання виконаних робіт від 29.07.2016 року № 587, довідкою про вартість виконаних підрядних робіт, актом дефекації, специфікаціями, (т. 1 – а.с. 96, 97, 98 – 100, 107, 119, 123, 125, 128, 132).

Згідно акту зарахування зустрічних вимог від 31.07.2016 року зобов’язання ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» перед ОВ «Механік» в сумі 685973 грн. 18 коп. припинене в повному обсязі (т. 1 – а.с. 133).

ТОВ «Механік» виписало на адресу ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» податкові накладні від 07.07.2016 № 24 на загальну суму 148272 грн. 72 коп., в тому числі ПДВ в сумі 24712 грн. 12 коп.; від 07.07.2016 № 25 на загальну суму 456600 грн., в тому числі ПДВ в сумі 76100 грн.; від 07.07.2016 № 26 на загальну суму 178775 грн. 66 коп., в тому числі ПДВ в сумі 29795 грн. 94 коп.; від 19.07.2016 № 41 на загальну суму 2740 грн. 20 коп., в тому числі ПДВ в сумі 456 грн. 70 коп.; від 19.07.2016 № 42 на загальну суму 76660 грн. 22 коп., в тому числі ПДВ в сумі 12776 грн. 70 коп.; від 29.07.2016 № 83 на загальну суму 105961 грн. 62 коп., в тому числі ПДВ в сумі 17660 грн. 27 коп.; від 29.07.2016 № 85 на загальну суму 940728 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ в сумі 156778 грн. 10 коп. (т. 1 – а.с. 247 – 250, т. 2 – а.с. 1 – 7).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними липня 2016 року включені ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» до складу податкового кредиту за липень 2016 року в сумі 114045 грн. 52 коп., за серпень 2016 року в сумі 186584 грн. 04 коп.

За висновком податкового органу, порушення норм чинного законодавства з питань оподаткування ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», як зазначено в акті перевірки, пов’язане з відсутністю інформації, згідно даних ЄРПН, щодо походження товару/послуг, реалізованих ТОВ «Механік» на адресу ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської».

Судом встановлено, також, що 15.09.2014 року між ТОВ «Технологія вугледобичі» (підрядник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (замовник) укладений договір підряду № 10, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов’язується з використанням матеріалів та обладнання замовника виконати роботи, ремонт та підтримання гірничих виробок, виробка запасів кам'яного вугілля транспортування і видача відбитої гірничої маси на поверхню, сортування гірничої маси на вугілля і породу, вантаження вугілля в з / д вагони на вугільних пластах шахти «Новодзержинська» (т. 1 - а.с. 135-139).

На виконання умов договору сторони підписали розрахунок вартості підрядних робіт, протокол узгодження договірної ціни, акти виконання робіт (т. 1 – а.с. 141, 142 – 143, 150 - 152).

01.09.2016 року між ТОВ «Технологія вугледобичі» (кредитор) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (боржник) укладений поруки № 0109 до договору підряду від 15.09.2014 року № 10, за умовами якого заставодавець поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов’язань за основним договором, зазначеним в розділі 2 даного договору (т. 1 – а.с. а.с. 144-149).

ТОВ «Технологія вугледобичі» виписало на адресу ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» податкові накладні від 30.12.2016 року № 2 на загальну суму 22400 грн., в тому числі ПДВ в сумі 3733 грн. 33 коп., від 30.12.2016 року № 3 на загальну суму 650000 грн., в тому числі ПДВ в сумі 108333 грн. 33 коп., від 30.12.2016 року № 4 на загальну суму 1460000 грн., в тому числі ПДВ в сумі 243333 грн. 33 коп.(т. 2 – а.с. 89 – 91).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними грудня 2016 року включені ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» до складу податкового кредиту за грудень 2016 року в сумі 355400 гривень.

За висновком податкового органу, порушення норм чинного законодавства з питань оподаткування ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», як зазначено в акті перевірки, пов’язане з тим, що перевірки ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» не надані документи, які б підтверджували взаємовідносини з ТОВ «Технологія вугледобичі» за грудень 2016 року, та документи щодо подальшого використання ТМЦ у власній господарській діяльності товариства.

Як встановлено судом та підтверджене матеріалами справи, 01.12.2016 року між ТОВ «Укргеосервіс» (підрядник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (замовник) укладений договір підряду № 20, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов’язується з використанням матеріалів та обладнання замовника виконати роботи, ремонт та підтримання гірничих виробок, обробка запасів кам'яного вугілля транспортування і видача відбитої гірничої маси на поверхню, сортування гірничої маси на вугілля і породу, вантаження вугілля в з / д вагони на вугільних пластах шахти «Новодзержинська» (т. 1 - а.с. 155-159).

31.05.2017 року сторони підписали протокол узгодження договірної ціни на загальну суму 3061500 грн. (т. 1 - а.с. 160).

Виконання умов договору підтверджене актами виконаних робіт від 30.06.2017 року № 23, від 30.06.2017 року № 24, від 30.06.2017 року № 25, від 30.06.2017 року № 26 (т. 1 – а.с. 161, 163, 166, 169)

30.06.2017 року підрядник надав звіти № 23, № 24, № 25, № 26 про використання матеріалів замовника за договором підряду від 01.12.2016 року № 20 (т. 1 – а.с. 162, 164, 165, 167, 168, 170).

16.06.2017 року ТОВ «Укргеосервіс» направило на адресу ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» повідомлення про відступлення права вимоги за договором від 01.12.2016 року № 20 (т. 1 – а.с. 172).

ТОВ «Укргеосервіс» надало ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської»- податкові накладні від 30.06.2017 року № 1 на загальну суму 90000 грн., в тому числі ПДВ в сумі 15000 грн., від 30.06.2017 року № 2 на загальну суму 1450800 грн., в тому числі ПДВ в сумі 241800 грн., від 30.06.2017 року № 3 на загальну суму 1280700 грн., в тому числі ПДВ в сумі 213450 грн., від 30.06.2017 року № 4 на загальну суму 240000 грн., в тому числі ПДВ в сумі 40000 грн. (т. 2 – а.с. 92 – 95).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними травня 2017 року включені ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» до складу податкового кредиту за червень 2017 року в сумі 339956 грн. 70 коп., за липень 2017 року в сумі 272166 грн. 67 коп.

За висновком податкового органу, порушення норм чинного законодавства з питань оподаткування ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», як зазначено в акті перевірки, пов’язане з тим, що перевірки ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» не надані документи, які б підтверджували взаємовідносини з ТОВ «Укргеосервіс», та документи щодо використання ТМЦ у власній господарській діяльності.

Крім того, судом встановлено, що 01.08.2017 року між ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» (постачальник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (покупець) укладений договір поставки № 15, за умовами якого постачальник зобов’язаний передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов’язаний прийняти та оплатити продукцію виробничо – технічного призначення (т. 1 - а.с. 177-180).

Надалі 01.12.2016 року між ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» (постачальник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (покупець) укладений договір поставки № 14, за умовами якого постачальник зобов’язаний передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов’язаний прийняти та оплатити продукцію виробничо – технічного призначення (т. 1 - а.с. 190-193).

На виконання умов договорів сторони підписали специфікації, видаткові накладні від 11.08.2017 року № 221, від 14.08.2017 року № 222, від 14.08.2017 року № 220, від 15.08.2017 року № 234, 18.08.2017 року № 232, від 07.08.2017 року № 196, від 07.08.2017 року № 197, від 08.08.2017 року № 231, від 15.08.207 року № 233 (т. 1 – а.с. 181 – 182, 183 – 185, 188, 194 – 195, 196 - 200).

Переміщення товарів підтверджене товарно – транспортною накладною від 18.08.2017 року № 1808, товарно – транспортною накладною від 08.08.2017 року № 0808,(т. 1 – а.с. 186 – 187, 201 - 202) .

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер», включені ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» до складу податкового кредиту за серпень, грудень 2017 року, січень 2018 року на загальну суму 3917083 грн.

За висновком податкового органу, порушення норм чинного законодавства з питань оподаткування ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», як зазначено в акті перевірки, пов’язане з тим, що згідно даних ЄРПН відсутня інформація щодо походження товарів, реалізованих ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» на адресу ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», та, крім того, відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» є фігурантом у кримінальному провадженні за № 0000034 від 16.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ним вимог Податкового кодексу України, тому просить визнати недійсним та скасувати податкові повідомлення – рішення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб’єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України на платник податків покладений обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп. 14.1.191. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Згідно пп. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об'єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об'єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Розділ V Податкового кодексу України регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об’єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Тобто, отримавши податкові накладні від контрагента, у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Згідно п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Тобто, чинним законодавством України, зокрема, Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов'язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника, за будь-якими із сторін правочину не передбачене зобов'язання та не визначене право здійснення контролю показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, заявленими іншою стороною правочину, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

Виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», «Булвес» АД проти Болгарії», позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», наголошене на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв’язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Щодо доводу відповідача про відсутність реальності здійснених господарських операцій та надання позивачем відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку на таке підтвердження, суд враховує наступне.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пп. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пп. 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер:

покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця;

покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі:

здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника);

виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Згідно п. 201.7. ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв’язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку);

в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу;

г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.

Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій сум податку встановлює Кабінет Міністрів України.

Статтею 44 Податкового кодексу України визначені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, відповідно до п.44.1 якої для цілей оподатковування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподатковування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення ); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку ); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, зв'язаних з вирахуванням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно частини 1 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробка і використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Відповідно до п. 3.7 Положення інформація про господарські операції підприємства за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься в згрупованому вигляді в бухгалтерські звіти, порядок складання яких установлюється відповідними нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність підприємства складається на підставі даних бухгалтерського обліку і підписується керівником і бухгалтером підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ і суб'єктів малого підприємництва) складається з: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до звітів.

З системного аналізу зазначених норм Закону вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Тобто, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулась, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту.

При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій свідчать, у тому числі, відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суму податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи, що випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

При цьому, суд враховує, що товарно - транспортна накладна не є обов'язковим документом у господарських операціях з поставки чи купівлі-продажу товарів, проте є обов'язковою для договорів перевезення.

Відсутність товарно - транспортних накладних, а також недоліки в їх заповненні, які фактично унеможливлюють встановлення основних параметрів щодо перевезення (часу, маси, дані щодо навантаження, розвантаження), ставить під сумнів фактичне переміщення таких товарів у просторі, а у разі наявності й інших доказів та встановлених обставин, наприклад щодо відсутності матеріальних, зокрема транспортних засобів та трудових ресурсів у господарюючих суб'єктів для здійснення відповідної діяльності, в тому числі і транспортування товару, свідчить на користь висновку про відсутність реальних поставок товару, а відповідно і про безпідставність формування даних податкового обліку за такими операціями.

Тобто, визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення фактичного руху активів в процесі виконання укладених договорів.

Як встановлено судом та підтверджене матеріалами справи, позивачем надані суду належні докази в підтвердження реальності господарських операцій по контрагентам у спірних взаємовідносинах, а саме; акти виконаних робіт, видаткові накладні, специфікації, звіти про виконані роботи, звіти про використання матеріалів замовника, договори про узгодження вартості робіт.

Фактичний рух активів в процесі виконання укладених договорів підтверджений товарно – транспортними накладними та накладними про рух товарі на складах.

Правомірність включення сум ПДВ до складу податкового кредиту підтверджене належним чином оформленими податковими накладними.

Щодо доводу відповідача, що відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» є фігурантом у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, суд враховує, що контролюючим органом не надані суду відомості про рух кримінальної справи та докази винесення стосовно ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Лідер» обвинувачувального вироку, пов’язаному з господарськими взаємовідносинами з позивачем у справі, що розглядається.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду належні докази, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суму податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, та докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена неправомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (, юридична адреса: Донецька область, м. Торецьк, вул. Фестивальна, буд. 1) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень:

- від 07.12.2018 року № про збільшення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 5860845 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 3907230 грн. та за штрафними санкціями в сумі 1953615 грн.;

- від 19.09.2018 року № про завищення від’ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 776281 грн. – задовольнити повністю.

Податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної фіскальної служби Донецької від 07.12.2018 року № про збільшення Товариству з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 5860845 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 3907230 грн. та за штрафними санкціями в сумі 1953615 грн. – визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної фіскальної служби Донецької від 19.09.2018 року № про завищення Товариству з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» від’ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 776281 грн. – визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» судові витрати в сумі 19210 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов’язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У судовому засіданні 14.08.2019 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення, повний текст рішення виготовлений 21.08.2019 року.

Суддя Т.В. Давиденко