Справа № 620/841/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/841/19 Суддя першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського об`єднаного управління пенсійного Фонду України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ ВТГ «Сіверянка», в якому просила: зобов`язати Чернігівське об`єднане управління пенсійного Фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 23 липня 1985 року по 20 серпня 1992 року та з 23 грудня 1993 року по 23 грудня 1998 року та призначити з 08 листопада 2018 року пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: зобов`язано Чернігівське об`єднане управління пенсійного Фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 23 липня 1985 року по 18 березня 1990 року та з 25 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Чернігівське об`єднане управління пенсійного Фонду України подав апеляційну скаргу, у якій зазначаючи про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апеляційна скарга відповідача обґрунтовано тим, що на день звернення до відповідача ОСОБА_1 досягла віку 51 рік та пільговий стаж останньої з урахуванням довідки № 88 від 27 листопада 2018 року складає 6 років 5 місяців 8 днів, що не дає право позивачу на пільгову пенсію за віком за Списком № 2. Відсутність копії наказу про проведення на підприємстві атестації робочого місця, також не дає підстави для призначення пільгової пенсії позивачу за віком. А тому, на думку пенсійного органу, відсутні будь-які законні підстави для зарахування до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період роботи позивача з 23 липня 1985 року по 18 березня 1990 року та з 25 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління пенсійного Фонду України подано не було.

У той же час, не погоджуючись із судовим рішенням від 27 травня 2019 року в частині позовних вимог, в яких було відмовлено, позивач - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, зазначаючи про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову повністю. Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що суд першої інстанції поверхнево та односторонньо прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог та не врахував, що в трудовій книжці позивача відсутній запис про те, що з 20 серпня 1998 року ОСОБА_1 працювала в нормальних умовах праці.

У поданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач - Чернігівське об`єднане управління пенсійного Фонду України просив відмовити в її задоволені, оскільки апелянтом не надано копію наказу (наказів) по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, що вірно було зазначено судом першої інстанції. Також відповідач посилається на те, що у позивача відсутня кількість загального стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії (20 років 7 місяців 24 дні замість 22 років).

Відповідач також звертає увагу на п.п. 4, 5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, відповідно до якого передбачено, що якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача, а прийняте судом першої інстанції рішення від 27 травня 2019 року по справі № 620/841/19 є законним та обґрунтованим.

Одночасно, у поданому відзиві Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України просло здійснити заміну відповідача у справі на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З вказаної правової норми вбачається, що заміну сторони по справі яка є юридичною особою можливо здійснити її правонаступником тільки у випадку припинення юридичної особи або її заміни у відносинах, щодо яких виник спір.

Наполягаючи на заміні відповідача по справі на скаржник посилається на реорганізацію Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України шляхом його приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є правонаступником Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

З огляду на зазначені вище обставини колегія суддів вважає за необхідне здійснити у справі № 620/841/19 заміну відповідача з Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та поданого письмового відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 08 листопада 2018 року звернулась до Чернігівського об`єднаного управління пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії.

На день звернення до відповідача, позивачу виповнилось 52 роки.

Факт роботи позивача у період з 23 липня 1985 року по 20 серпня 1992 року та з 23 грудня 1993 року по 23 грудня 1998 року на ПАТ ВТФ «Сіверянка» підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27 листопада 2018 року № 88, копією наказу ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 23 грудня 1993 № 168, довідкою Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення.

В подальшому позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням періоду роботи з 23 липня 1985 року по 20 серпня 1992 року та з 23 грудня 1993 року по 23 грудня 1998 року.

За результатами розгляду звернення позивача, Чернігівським об`єднаним управлінням пенсійного Фонду України надано відповідь від 12 березня 2019 року № 6861/06, якою позивача повідомлено, що у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Розділу ХІV та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки, яка відповідає вимогам чинного законодавства, необхідного страхового стажу не менше 22 років та необхідного пенсійного віку на день подання заяви (08 листопада 2018 року).

Вважаючи зазначену відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується робота позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за періоди з 23 липня 1985 року по 18 березня 1990 року та з 25 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року, а тому відповідний період має бути зарахований до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У той же час, за відсутності підтверджуючих документів, у задоволені позовних вимог про зарахування періодів роботи до пільгового стажу з 19 березня 1990 року по 01 січня 1991 року та з 23 грудня 1993 року по 23 грудень 1998 року, так само, як і в частині призначення з 08 листопада 2018 року пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції дійшов висновку - відмовити.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058- IV: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, якщо особа має не менше половини стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 та за наявності, передбаченого загального стажу роботи, - пенсії за віком призначаються із зменшенням пенсійного віку, а саме, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

При цьому, ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

У відповідності до пункту 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, до такої категорії працівників віднесені, серед іншого, робітники та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті в цехах, виробництвах (на правах цехів) и окремих установках нижченаведених виробництв, зокрема, гумового та шинного в цехах, ділянках: каландрових, збірних, рукавних, транспортерних стрічок та приводних ременів, автокамерних та шинних, формової та неформової техніки (за виключенням обробки гумових формових та неформових деталей), гумового взуття (за виключенням ділянок сортування та упаковки), закройно-намазочних, маканних виробів, ебоніту та виробів з нього, повітроплавного та інженерного майна, губчатих виробів, засобів хімічного захисту, прогумованих тканин, гумування закритих ємностей та хімічної апаратури, валів та інших виробів; регенерата (за виключенням ділянок старої гуми та підготовчих цехів); гутаперчі (розділ ХІ «Хімічне виробництво», підрозділ 1 «Основне виробництво», п.4).

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, до такої категорії працівників відносяться робітники, зайняті у виготовленні засобів хімічного захисту (розділ ХХ. Легка промисловість 2211000а-17541).

Крім того, в силу пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Колегія суддів зазначає, що згідно копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 прийнято на Чернігівську фабрику гумо-технічних виробів швачкою-мотористкою швейного цеху № 2, з 19 березня 1990 року остання переведена завгоспом гуртожитку, з 02 січня 1991 року переведена швачкою експериментальної дільниці. 18 березня 1992 року Чернігівську фабрику гумо-технічних виробів перейменовано в Чернігівську швейну фабрику «Сіверянка», з 25 лютого 1991 року по 07 листопада 2002 року позивач займала посаду швачки швейного цеху № 3, 28 грудня 1993 року орендне підприємство переформовано в акціонерне товариство закритого типу виробничо-торгову фірму «Сіверянка», 07 листопада 2002 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною віком до 14 років, ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до довідки ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 27 листопада 2018 року № 88 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Чернігівській фабриці гумо-технічних виробів за період з 23 липня 1985 року по 31 грудня 1991 року та виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за професією та посадою швачки, що передбачена списком № 2 розділ 11 підрозділ 1 пункт 4 Постанови Ради Міністрів України СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 вищенаведеного Порядку визначено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено матеріалами справи, трудовою книжкою позивача підтверджується її робота швачкою на ділянці зі шкідливими умовами праці в період з 23 липня 1985 року по 18 березня 1990 року та з 25 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року. Довідкою ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 26 грудня 2017 року № 88 підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день та виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту, які згідно постанов Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 та Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що довідка ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 26 грудня 2017 року № 88 уточнює саме характер виконуваної ОСОБА_1 роботи, в той час, як період роботи, що зараховуються до спеціального стажу, підтверджується саме трудовою книжкою позивача.

Таким чином, оскільки робота позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за періоди з 23 липня 1985 року по 18 березня 1990 року та з 25 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідний період має бути зарахований до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що в період з 19 березня 1990 року по 01 січня 1991 року позивач працювала на посаді завгоспу гуртожитку, яка не підпадає до посад зі шкідливими умовами праці, та виключає включення даного періоду до пільгового стажу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих секторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

В силу пункту 6 вищезазначеного Порядку атестація робочих місць передбачає, серед іншого, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

Матеріалами справи, зокрема, з копії наказу від 23 грудня 1993 року № 168 встановлено, що первинна атестація робочих місць проведена, яким підтверджено право на пенсію за віком і за списком № 2 працівникам, які вказані у переліку професій до вищевказаного наказу до 23 грудня 1998 року. Відповідно до переліку право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджено по хімічному виробництву гумовотехнічних виробів, цех гумотехнічних виробів. Станом на день проведення атестації робочих місць позивач працювала швачкою швейного цеху № 3, жодних уточнюючих довідок, що підтверджували проведення атестації робочого місця позивача за вказаний період матеріали справи не містять.

Наказом Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23 грудня 1993 року №168 затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, згідно спискам №1, №2.

Відповідно до листа Державної експертизи Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 05 червня 2001 року №306/13 (а.с.21) експертизою матеріалів атестації робочих місць, наданих ЗАТ «Сіверянка», встановлено, що первинна атестація робочих місць проведена відповідно з вимогами нормативних документів по цьому питанню, за її результатами видано наказ від 23 грудня 1993 року №168, яким підтверджено право на пенсію за списком №2 працівникам слідуючих підрозділів, які вказані в переліку професій вищевказаного наказу про результати атестації. Умови оплати праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 для професій, приведених в наказі № 168, працівникам ЗАТ «Сіверянка» підтверджено на термін до 23 грудня 1998 року.

В той же час, згідно з додатком до наказу Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23 грудня 1993 року № 168 «Перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення», до Списку №2 не віднесено посади швачки, яку в цей період обіймала позивач, що зазначається відповідачем у відзиві та позивачем не спростовано.

Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Отже, обов`язковою умовою наявності у працівника права на пенсію за віком на пільгових умовах, крім іншого, є підтвердження такого права результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації), та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у врегулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 5 червня 2018 року у справі № 466/455/17.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для зарахування періодів роботи до пільгового стажу з 19 березня 1990 року по 01 січня 1991 року та з 23 грудня 1993 року по 23 грудня 1998 року.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для призначенні позивачу з 08 листопада 2018 року пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За вказаних вище обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.

Проаналізувавши всі доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов