Справа № 521/8154/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/8154/19
Головуючий в 1 інстанції: Гуревський В.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Бітова А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1106100 від 28.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі УПП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його безпідставно притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, за порушення вимог дорожнього знаку 3.21 "В`їзд заборонено" за відсутності відповідних доказів вчинення даного правопорушення. Розгляд справи та складання постанови про накладення адміністративного стягнення проведено без участі позивача та з порушенням порядку розгляду справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, які спростували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

28 квітня 2019 року о 08 год. 41 хв. інспектором старшим лейтенантом поліції Делігіозом А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1106100 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що позивач 28.04.2019 року о 08:41 год. керуючи CHEVROLET VOLT НОМЕР_1 по вул. Костанді, 127 в м.Одесі не виконав вимогу знаку 3.21, чим порушив п.8.4.в ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваній постанові не зазначено технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення. Крім того, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення останнім пп. «в» п. 8.4 ПДР.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4.в ПДР України визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження у русі.

Так, позивача притягнуто за порушення вимог заборонного знаку 3.21. згідно якого забороняється в`їзд усіх транспортних засобів.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає, що порушення вимог дорожніх знаків тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як зазначає позивач, після його зупинки інспектором він пояснив, що на повороті з Люстдорфської дороги на вул.Костанді заборонний знак ніколи не стояв, а навпаки наявна стрілка зеленого кольору на табличці, яка відповідно до п.8.7.3 "е" ПДР України дозволяє рух праворуч за умови надання переваги в русі іншим учасникам руху.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідачем не надано жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не спростовані твердження позивача.

Такі докази не надані і до суду апеляційної інстанції, як і не надано доказів встановлення знаку 3.21 ПДР України по вул.Костанді 127 у м.Одесі.

На думку судової колегії, відсутність доказів скоєння правопорушення, обґрунтування позиції відповідачем лише внутрішнім переконанням патрульного поліцейського може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції не узгоджуються з вимогами закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, у даному спорі відповідач, управління патрульної поліції, має довести правомірність та законність прийнятої постанови.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність належних доказів підтвердження правомірності рішення відповідача щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.І. Бітов