Справа № 640/1902/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1902/19 Суддя першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі -ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 28 серпня 2018 року №12895 про проведення документальної планової виїзної перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач - ФОП ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та здійснені порушення процесуальних вимог, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що наказ Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві від 28 серпня 2018 року № 12895 про проведення документальної планової виїзної перевірки є протиправним та таким, що прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства України. Зокрема, апелянт звертає увагу, що відповідачем порушено процедуру повідомлення про проведення перевірки; на момент ознайомлення з наказом відсутній критерій ризику; намагання податкового органу провести перевірку в приміщенні Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві; порушення правил проведення перевірки; копія наказу підписано не уповноваженою особою; оригінал повідомлення про проведення перевірки підписаний не уповноваженою особою та не відповідає встановленій затвердженій формі повідомлення відповідно до Методичних рекомендацій. А тому на думку апелянта, судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим висновки суду не зовсім відповідають її обставинам та явно свідчать про порушення норм процесуального права, що призвело неправильного вирішення справи.

До суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання позивач (його представник) та представник відповідача не з`явились. Про дату час і місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтоване погіршенням стану його здоров`я. Однак доказів, підтверджуючих факт перебування ОСОБА_1 на лікуванні до суду не надано. Також у клопотанні позивача не вказано про необхідність надання до суду доказів для підтвердження його правової позиції.

З огляду на зазначені вище обставини та враховуючи строк розгляду справи, який визначений ст. 309 КАС України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даного клопотання позивача.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізична особа - підприємець з 15 квітня 2013 року, номер запису 2 016595 (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

14 грудня 2017 року на офіційному сайті Державної фіскальної служби України опубліковано план - графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, в який у розділ ІІІ «Документальні планові перевірки платників податків фізичних осіб» включено ОСОБА_1 (http://sfs.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/320874.html)

На підставі ст.ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, п. 2 ч. 1 ст. 13 розділу IV, ст. 25 розділу VI Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наказ від 28 серпня 2018 року № 12895 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 10 вересня 2018 року по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів, з метою дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 15 квітня 2013 року по 31 грудня 2017 року.

Повідомленням від 28 серпня 2018 року № 44544/С/26-15-42-04-27 проінформовано позивача про дату початку проведення перевірки з 10 вересня 2018 року.

Копію наказу від 28 серпня 2018 року №12895 та повідомлення від 28 серпня 2018 року №44544/С/26-15-42-04-27 надіслано позивачу 29 серпня 2018 року та отримано платником податку 03 вересня 2018 року.

10 вересня 2018 року позивачем на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подано акт про не допуск до перевірки, в якому зазначив про порушення податковим органом порядку та способу перевірки

12 вересня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з заявою щодо грубих порушень норм Податкового кодексу України.

28 вересня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт № 3950/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15 квітня 2013 року по 31 грудня 2017 року.

Не погоджуючись з наказом Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» від 28 серпня 2018 року № 12895, позивач звернувся з позовом до адміністративного суду про визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом винесено наказ про проведення перевірки позивача згідно плану-графіку, затвердженого у встановленому законодавством порядку, який є чинним, будь-яких відомостей щодо його оскарження та скасування позивачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 77.1 ст. 77 ПК України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до норми абз. 2 п. 77.1 ст. 77 ПК України (в редакції Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (останній набрав чинності з 1 січня 2017 року), план-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Тобто, за змістом наведеної норми Кодексу плани-графіки документальних планових перевірок за умовами цієї норми повинні бути оприлюднені на офіційному сайті центрального органу виконавчої влади починаючи з грудня 2017 року.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 у справі № 822/1138/17.

Згідно з п. 77.2 ст. 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року № 524 затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - Порядок).

Згідно з п. 4 розд. І цього Порядку, до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог ст. 77 розділу II ПК України.

Необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу II ПК України в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, а також періоду діяльності платника, який не було охоплено перевіркою, вимог п. 77.3 ст. 77 розділу II Кодексу у частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб, та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Згідно з п. 3 розд. І Порядку, узгоджені відповідно до Порядку координації одночасного проведення планових перевірок (ревізій) контролюючими органами та органами державного фінансового контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року № 805, з органами державного фінансового контролю проекти планів-графіків на наступний квартал подаються до ДФС територіальними органами ДФС не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу у вигляді електронного файла. Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків засобами інформаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження електронних баз проектів планів-графіків територіальні органи ДФС надають департаментам податкового та митного аудиту, доходів і зборів з фізичних осіб паперовий варіант плану-графіка з відповідними додатками з дотриманням вимог направлення документів з грифом «ДСК» та за потреби обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка.

Пунктом 5 розділу І Порядку передбачено, що план-графік складається із планів-графіків територіальних органів Державної фіскальної служби та затверджується Головою Державної фіскальної служби.

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів Державної фіскальної служби.

Таким чином, формування та затвердження плану-графіка і відбір платників податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, здійснюється Державною фіскальною службою України, а затверджений план-графік є обов`язковим до виконання Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві.

Колегія суддів звертає увагу, що в силу приписів норм п. 77.4 ст. 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно п.п.1.2.1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, які затверджені Наказом Державної фіскальної служби України №22 від 31 липня 2014 року встановлено, що рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки відповідно до п. 77.4 ст. 77, п. 78.4, ст. 78, п. 79.2 ст. 79, п. 80.2 ст. 80 та п. 81.1 ст. 81 Кодексу оформлюється наказом, який підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС. У такому наказі зазначається дата видачі, найменування органу ДФС, який його видав та органу ДФС, який буде проводити таку перевірку (у випадках призначення такої перевірки органом ДФС вищого рівня відповідно до пп. 78.1.5 та 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Кодексу), найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова виїзна/невиїзна або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС та скріплення відповідною печаткою цього органу.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що документальна виїзна планова перевірка платника податків можлива за умови включення останнього до плану-графіка проведення перевірок та прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу оформленого наказом рішення про проведення такої перевірки.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що наведена у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 818/48/16.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваний наказ містить найменування органу державної фіскальної служби, який прийняв рішення, дату рішення, найменування та реквізитів суб`єкта (об`єкта), перевірка якого проводиться, мету, виду перевірки, періоду діяльності, який буде перевірятися, підстав для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки. Оскаржуваний наказ підписано начальником Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києва та скріплений печаткою.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний наказ містить всі необхідні реквізити (дані), передбачені законом.

Колегія суддів також зазначає, що матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося позивачем, що останнього включено до плану-графіка план - графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, який був затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Позивачем доказів оскарження правомірності включення до вказаного плану-графіка надано не було та матеріали справи не містять, що в свою чергу свідчить про наявність у податкового органу встановлених законом правових підстав для винесення оскаржуваного наказу.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що повідомлення від 28 серпня 2018 року № 44544/С/26-15-42-04-27 разом із оскаржуваним наказом відповідачем 29 серпня 2018 року було направлено позивачу засобами поштового зв`язку та отримано останнім 03 вересня 2018 року, що не заперечувалося позивачем у позовній заяві.

А тому, доводи апелянта про ознайомлення з оскаржуваним наказом лише 10 вересня 2018 року є необґрунтованими.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про належне повідомлення позивача про проведення документальної виїзної перевірки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оспорюваний наказ прийнято контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд з цим колегія суддів зазначає, що на виконання вказаного наказу, посадовими особами податкового органу фактично проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за наслідками якої складений Акт перевірки, який направлено на адресу позивача. Факт складання та направлення позивачу акту перевірки був визнаний представником позивача.

За таких обставин підстави для скасування наказу відсутні у силу того, що його дія, як акту індивідуальної дії, вже вичерпана фактом проведеної перевірки, за результатами якої складено акт.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незгода позивача з подальшими діями посадових осіб контролюючого органу, направленими на проведення документальної планової виїзної перевірки, а також незгода з висновками, викладеними у акті № 3950/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15 квітня 2013 року по 31 грудня 2017 року не свідчать про протиправність прийнятого відповідачем оскаржуваного наказу № 12895 від 28 серпня 2018 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з тим, що предметом судового оскарження в даній адміністративній справі є правомірність та обґрунтованість прийняття податковим органом оскаржуваного позивачем наказу, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про вчинення посадовими особами протиправних дій в частині намагання провести перевірку в приміщенні податкового органу, не складення акту про недопуск до перевірки, оскільки вказані обставини не становлять предмет доказування в даній адміністративній справі.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про направлення на його адресу неналежним чином засвідченої копії наказу про перевірку, оскільки, вказані обставини не підтверджено належними доказами.

Стосовно ж доводів скаржника про невідповідність повідомлення про початок перевірки вимогам чинного законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вже зазначалось вище, в межах даного адміністративного спору дії або бездіяльність відповідача з приводу проведення перевірки не є предметом судового розгляду.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов