Справа № 266/3441/19
Суддя: Курбанова Н. М.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/3441/19
Провадженя№ 2-а/266/61/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області

в складі головуючого судді Курбанової Н.М.

за участі секретаря Макогон С.Б.

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 04.06.2019 р. поліцейським роти №3 батальйону УПП в Донецькій області лейтенантом поліції Герасімовим І.М. було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №645330 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме 04.06.2019 р. о 15-15 год. він керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Торговій, б. 22, що в Центральному районі м.Маріуполя, виїхав на перехрестя вул. Торгової та пр. Миру на забороняючий жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України, а також при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1. а ПДР України, реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.2.1 б ПДР України, поліса обов`язкового страхування ЦВП власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України. З даною постановою та виводами інспектора УПП він не згоден, так як правила дорожнього руху не порушував, проїзд на заборонений сигнал світлофора не скоював, а рухався з дотриманням правил дорожнього руху. Посвідчення водія не передавалось на підставі того, що вважає, що зупинка транспортного засобу була незаконною, інспектор УПП не зміг доказати скоєне ним адміністративне правопорушення. Крім того, він був зупинений одним працівником поліції, а потім був викликаний інший патруль поліції, який і склав адміністративні матеріали на підставі і зі слів іншого працівника поліції. Доказів скоєння адміністративного правопорушення у інспектора ПП немає. Крім того, інспектор УПП не взяв до уваги його пояснення ОСОБА_1 , що він рухався на зелений сигнал світлофора. Вважає, що інспектор УПП зловживає своїм службовим становищем та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 645330 від 04.06.2019 року, винесену поліцейським роти №3 батальйону УПП в Донецькій області лейтенантом поліції Герасімовим І.М. відносно нього за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.06.2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

16.07.2019 р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву про скасування постанови, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач жодного доказу на обґрунтування своєї позиції не надав, а відповідачем наданий диск із записом факту здійснення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення постанови.

Положеннями ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою серії НК №645330 від 04.06.2019 року, винесеною поліцейським роти №3 батальйону УПП в Донецькій області лейтенантом поліції Герасімовим І.М., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2, ст. 126 ч.1 КУпАП, у вигляді штрафу 425 грн.

В постанові зазначено, що 04.06.2019 р. о 15-15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Торговій, б. 22, що в Центральному районі м.Маріуполя, виїхав на перехрестя вул. Торгової та пр. Миру на забороняючий жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, а також при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1. а ПДР України, реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.2.1 б ПДР України, поліса обов`язкового страхування ЦВП власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопрушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 4).

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Підпунктом 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підпунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Щодо безпідставного зупинення позивача та перевірки наявності у нього посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, страхового полісу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно вимог п. 3 ч.1 ст. 35 Закону України « Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111 (з наступними змінами та доповненнями), підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

Крім того, статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У спірних правовідносинах зупинення автомобілю мало превентивний характер та здійснено з відповідної підстави, що не суперечить Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст. 222 КУпАП) .

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.2 ст.122, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 р.ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо тлумачення понять «за місцем» та «на місці» то дійсно, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5 - рп / 2015 положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім цього пункт 2. 3 рішення Конституційного Суду України № 5 вказує, що ч. 1 та 4. 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596 - VIII, ч. 2 ст. 258 КУпАП викладено у новій редакції «протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаному випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках передбачених законом не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП (абзац 3 пункту 2.3 рішення Конституційного Суду України № 5).

Відповідач оцінив докази, ознайомився з поясненнями водія та прийняв рішення притягнути його до адміністративної відповідальності. Також, відповідно до положень 4. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та / або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення і зметою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом в порядку дослідження доказів, переглянуто відеозапис подій, зроблений 04.06.2019 р. за допомогою реєстратора, встановленого в автомобілі патрульних, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на оптичному диску.

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що водій транспортного засобу - «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , дійсно 04.06.2019 р. о 15-15 год., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Торговій, б. 22, що в Центральному районі м.Маріуполя, виїхав на перехрестя вул. Торгової та пр. Миру на забороняючий жовтий сигнал світлофору, у зв`язку з чим бву зупинений працівникми поліції. На вимогу працівника поліції надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, страхового поліс, ОСОБА_1 не надав, сказав, що не узяв ці документи з собою, забув вдома, зараз їде з роботи. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував, що їхав на забороняючий жовтий сигнал світлофору. Працівником поліції йому були роз`яснені права. Потім сказав, що їхав на зелений мигаючий сигнал світлофору, на що працівниками поліції йому було надано для огляду відеозапис зазначеної події. Після цього ОСОБА_1 не оспорював, що скоїв адміністративне правопорушення. Інспектором поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, яку останній отримав під підпис особисто. Крім того, у ОСОБА_1 у ході розмови з працівником поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та зпропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, або у медичній установі, на що останній відповів, що тільки у присутності його адвоката.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ознайомившись з наданими доказами, суд приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 ПДР України, а саме п.п. 2.1. а, п.2.1 б, п. 2.1 ґ, 8.7.3.ґ ПДР України мало місце.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі що адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

При розгляді справи позивачем не спростовані факти, викладені в оскаржуваній постанові, а саме те, що ним не були порушені правила дорожнього руху, на момент зупинки відповідачем.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, а дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними та приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 8-10, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Курбанова Н. М.