Справа № 300/1558/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" серпня 2019 р. справа № 300/1558/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (далі відповідач 2, ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області») про визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області щодо надання нової довідки за №445/8-19 від 18.02.2019 до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та бездіяльності Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» щодо не складання нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а також зобов`язання відповідачів виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії.
Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в даному позові визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі третя особа).
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, полковником міліції у відставці. Так, 28.11.2006 наказом МВС України №685 о/с позивач був призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, про що зазначено у Послужному списку позивача. 11.08.2007 був звільнений згідно наказу за №1058 о/с з органів внутрішніх справ у відставку з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України. Після звільнення із служби була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ». Позивач вказує на те, що протягом 2018-2019 років Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області видавала довідки, згідно яких Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснювало перерахунок і нарахування пенсії. Так, у жовтні 2018 року Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено довідку від 24.10.2018 за №4280/8-18. А в лютому 2019 року Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено вже іншу довідку від 18.02.2019 за №445/8-19. В даній довідці зазначено, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 складається з посадового окладу 2 700,00 грн., окладу за спеціальним званням полковник поліції 2 400,00 грн., надбавки за стаж служби (50%) 2 550,00 грн., премія (4%) 306,00 грн., тобто суттєво зменшено розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.
У травні 2019 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області з заявою про видачу нової довідки, яка б відповідала його посаді на час звільнення з ОВС, однак Ліквідаційна комісія УМВС дану заяву передала до сектору із соціально-гуманітарних питань при Державній установі «Територіального медичного об`єднання МВС України по Івано-Франківській області», яка своїм листом відмовила ОСОБА_1 у видачі нової довідки мотивуючи тим, що посада старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України прирівнюється до посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах апарату головних управлінь Національної поліції Україні. Позивач вважає вказані дії Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області та бездіяльність ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» протиправними.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 12.08.2019. Представник відповідача 2 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 30-32). Просив суд в задоволенні позову відмовити та зазначив що у період проходження служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ управління (відділи) внутрішньої безпеки в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі (підпорядковані Департаменту внутрішньої безпеки) функціонували в структурі підрозділів, підпорядкованих МВС, а не в структурі апарату МВС. Ураховуючи викладене, посада старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України прирівнюється до посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах апарату головних управлінь Національної поліції (пункт 21 розділу VII Переліку). Крім того, згідно статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», повноваження міністерств, інших центральних органів виконавчої влади поширюються на всю територію держави. Тобто, посадова особа апарату міністерства має повноваження, які розповсюджуються на всю територію держави. Водночас у частині статті 21 цього Закону зазначено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади. Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.
Юрисдикція ж посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України розповсюджувалась на територію семи областей, а тому ця посада не може бути прирівняна до посади працівників апарату Міністерства. Ураховуючи вищезазначене, відповідач 2 вимоги позивача вважає такими, які не підлягають до задоволення.
12.08.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли пояснення від 08.08.2019 за №371/06-1 від третьої особи (а.с. 50-52), в яких зазначено, що Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області видано первинну довідку від 20.03.2018 за №1383/8-18 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), за січень 2016 року відповідно до постанови КМУ №103. Розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою становив 7 956,00 грн. 03.04.2018 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії відповідно до первинної довідки від 20.03.2018 за №1383/8-18, в результаті якого розмір пенсії склав 5569,20 грн.
В квітні 2018 року на заміну первинної довідки було надіслано іншу довідку за тим самим номером і тою самою датою. Розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою становив 13 674,38 грн. Позивачу 04.05.2018 здійснено перерахунок пенсії відповідно до довідки, яка видана на заміну, від 20.03.2018 за №1383/8-18, в результаті перерахунку розмір пенсії склав 9 572,07 грн.
В жовтні 2018 року надійшла нова довідка Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 24.10.2018 за №4280/8-18. Розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою становив 14 210,63 грн. Позивачу 25.10.2018 здійснено перерахунок пенсії відповідно до довідки від 24.10.2018 за №4280/8-18. В результаті перерахунку розмір пенсії склав 9 947,44 грн. З 01.01.2019 розмір пенсійної виплати збільшився на 2 447,37 грн., що є 50% різниця між перерахованою пенсійною виплатою та раніше отримуваною пенсійною виплатою за 2016-2017 роки.
У лютому 2019 року Ліквідаційна комісія УМВС в Івано-Франківській області своїм листом від 18.02.2019 за №452/108/05/8-19 попередню довідку визнала недійсною та видала нову уточнюючу довідку від 18.02.2019 за №445/8-19 для перерахунку пенсії на виконання Постанови №103. Розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою становить 7 956,00 грн. Після проведеного перерахунку відповідно до довідки від 18.02.2019 за №445/8-19 станом на 01.04.2019 основний розмір пенсії позивача становив 5 569,20 грн.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області пенсія позивачу перерахована відповідно до вимог чинного законодавства, і підстав для перегляду її розміру на даний час немає, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 третя особа просить відмовити в повному обсязі.
Відповідач 1 також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 14.08.2019. Представник відповідача 1 вказує на те, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованим та не підлягають до задоволенню, а тому проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 79-81). Просив суд в задоволенні позову відмовити та зазначив що відповідно до Порядку №45 Ліквідаційною комісією УМВС в області підготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області довідки, в тому числі і довідку позивача за №4280/8-18 для перерахунку його пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за №988 із прирівняною посадою поліцейського старший оперуповноважений в ОВС апарату НП до посади на день звільнення зі служби старший оперуповноважений в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіональною управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України. Також представник відповідача 1 зазначає, що пунктом 6 Порядку передбачено, що відповідною вважається посада, яка за кваліфікаційною характеристикою, окрема назвою, розміром посадовою окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу в структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена. Так, листом від 17.04.2019 за №22/6-2016 Департаментом персоналу організації освітньої та наукової діяльності МВС надано роз`яснення, щодо управлінь (відділів) внутрішньої безпеки в АР Крим, областях, місті Києві та Севастополі, згідно з яким, вказані підрозділи, які були підпорядковані Департаменту внутрішньої безпеки і функціонували в структурі підрозділів підпорядкованих МВС, а не в структурі МВС. Посадові оклади працівникам зазначених підрозділів були встановлені на рівні посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для апарату ГУМВС (УМВС) України в АР Крим, областях,містах Києві, Севастополі, які згідно з діючою на той час структурою також підпорядковувались Міністерству внутрішніх справ.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена пенсія за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 30.10.2007 (а.с. 15).
Пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
28.11.2006 згідно наказу МВС України №685 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України (а.с. 28).
11.08.2007 згідно наказу за №1058 о/с ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за пунктом 65 «а» (за віком) з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України.
Вислуга на день звільнення складає у календарному обчисленні 27 років, 05 місяців, 12 днів; у пільговому обчисленні 31 рік, 05 місяців, 00 днів. (а.с. 28).
У березні 2018 року Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області на виконання постанови КМУ №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988) та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 №45 (далі Порядок №45) направлено на адресу Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області довідку №1383/8-18 від 20.03.2018 про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії за прирівняною посадою поліцейського старший оперуповноважений в ОВС апарату Національної поліції до посади на день звільнення зі служби старший оперуповноважений в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, згідно якої грошове забезпечення для перерахунку пенсії складається із посадового окладу 2 700,00 грн., окладу за спеціальним званням полковник поліції 2 400,00 грн., надбавка за стаж служби (50%) 2 550,00 грн., та премії у розмірі 78,75% 6 024,38 грн., що у грошовому виразі становить 13 674,38 грн. (а.с. 16).
У жовтні 2018 року Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено нову довідку від 24.10.2018 за №4280/8-18, згідно якої грошове забезпечення для перерахунку пенсії складається із посадового окладу 2 900,00 грн., окладу за спеціальним званням полковник поліції 2 400,00 грн., надбавка за стаж служби (50%) 2 650,00 грн., та премії у розмірі 78,75% 6 260,63 грн., що у грошовому виразі становить 14 210,63 грн. (а.с. 17).
У лютому 2019 року Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено іншу довідку від 18.02.2019 за №445/8-19, згідно якої грошове забезпечення для перерахунку пенсії складається із посадового окладу 2 700,00 грн., окладу за спеціальним званням полковник поліції 2 400,00 грн., надбавка за стаж служби (50%) 2 550,00 грн., та премії у розмірі 4% 306,00 грн., що у грошовому виразі становить 7 956,00 грн. (а.с. 18).
29.05.2019 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області з заявою про видачу нової довідки, яка б відповідала його посаді на час звільнення з ОВС (а.с. 19-20).
Відповідач 1 листом від 05.06.2019 за №577/108/05/8-19 дану заяву направив за належністю для розгляду відповідачу 2 (а.с. 22).
Відповідач 2 листом від 10.06.2019 за №33/29-552 відмовив позивачу у видачі нової довідки та відмітив, що пунктом 6 Порядку №45, відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена. Відповідно до роз`яснень, наданих у листі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності від 17.04.2019 за №22/6-2016, при прирівнюванні посади позивача до посад поліцейських, відповідач 1 керувався пунктом 21 розділу VII Переліку посад осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських, затвердженого наказом МВС від 17.02.2017 №138, відповідно до якого посада старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України була прирівняна до посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах апарату головного управління Національної поліції (а.с. 23-24).
Вважаючи таку відмову відповідача 2 та бездіяльність відповідача 1 протиправними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-XII (далі Закон №2262-XII), на підставі якого позивачу призначена пенсія, має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Абзацом 3 преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до частин 3-4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошовою забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою КМУ «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 за №988 визначено грошове забезпечення поліцейських яке складається із посадового окладу, окладу за спеціальне звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищень посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійних характер) премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Також затверджено схеми посадових окладів поліцейських та схеми окладів за спеціальним званням поліцейських.
Водночас, згідно з пунктом 1 Порядку №45, перерахунок раніше призначених відповідно до цього Закону пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військо службовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошовою забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Пунктом 5 Порядку №45 визначено, що розмір премії для перерахунку пенсії обраховується у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою.
Згідно пункту 6 вказаного Порядку, відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
Як слідує із листа-роз`яснення Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 17.04.2019 за №22/6-2016 (а.с. 82), управління (відділи) внутрішньої безпеки в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, згідно з яким вказані підрозділи підпорядковані Департаменту внутрішньої безпеки і функціонували в структурі підрозділів, підпорядкованих МВС, а не в структурі МВС. Посадові оклади працівникам зазначених підрозділів були встановлені на рівні посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для апарату ГУМВС (УМВС) України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які згідно з діючою на той час структурою також підпорядковувались Міністерству внутрішніх справ.
Зазначена позиція була викладена у листі до Департаменту внутрішньої безпеки від 18.05.2018 за №22/6-2467, який було надіслано на запит Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Керуючись вказаними роз`ясненнями, відповідачем 2 виготовлена та направлена довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (міліції) від 18.02.2019 за №445/8-19, згідно якої посада позивача на день звільнення зі служби старший оперуповноважений в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України прирівняна до посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах апарату головних управлінь Національної поліції (пункт 21 розділу VII Переліку).
Відповідно до даної довідки грошове забезпечення позивача становить: посадовий оклад 2 700,00 грн., оклад за спеціальним званням полковник поліції 2 400,00 грн., надбавка за стаж служби (50%) 2 550,00 грн., премія (4%) 306,00 грн.
Згідно положень статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Повноваження міністерств, інших центральних органів виконавчої влади поширюються на всю територію держави.
При цьому, відповідно до приписів частині 1 статті 21 вказаного Закону, територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, суд погоджується з позицією відповідачів стосовно того, що посада позивача старший оперуповноважений в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України не може бути прирівняна до посади працівника апарату Міністерства, оскільки в період проходження служби позивачем в органах внутрішніх справ управління (відділи) внутрішньої безпеки в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі (підпорядковані Департаменту внутрішньої безпеки) функціонували в структурі підрозділів, підпорядкованих МВС, а не в структурі апарату МВС. Так, посада старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу 2-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України розповсюджувалась не на всю територію України, а на територію семи областей (Івано-Франківської, Закарпатської, Львівської, Тернопільської, Хмельницької, Рівненської, Волинської), та, як наслідок, відповідачі діяли правомірно, прирівнявши посаду позивача, з якої його звільнили до посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах апарату головних управлінь Національної поліції згідно пункт 21 розділу VII Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських, затвердженого наказом МВС від 17.02.2017 за №138.
Суд зазначає, що об`єднання позивачем грошового утримання (надбавок міліцейських) з новими видами грошового утримання, надбавками що визначені для поліцейських є помилковим та необґрунтованим, оскільки стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» зазначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам які мають право на пенсію за цим Законом є нижчим, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Даною нормою законодавець визначає, що внаслідок перерахунку пенсій, розмір пенсій військовослужбовцям може бути нижчим за розмір раніше призначеної пенсії. А отже виходячи із аналізу даної норми законодавець не передбачає об`єднання раніше встановлених надбавок із грошового утримання (надбавками) які і привели до перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців.
Окрім того, рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2015 від 13.05.2015 надано тлумачення положень частини 3 статті 63 Закону №2262-XII, відповідно до якого перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним. При цьому, суд вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).
Отже, для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, таких розмірів надбавок, які просить врахувати позивач, а саме складових грошового забезпечення старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах апарату Національної поліції немає законних підстав.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.
Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).
У рішенні від 02.03.1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну Урядом механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав.
Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 даної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що відповідачі діяли правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.