Справа № 161/11669/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 161/11669/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Волинської обласної державної адміністрації до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Волинська обласна державна адміністрація звернулася з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06.06.2019 (ВП № 58753345).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.07.2019 справу за позовом Волинської обласної державної адміністрації до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду на підставі пункту 2 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

06.08.2019 справа надійшла до Волинського окружного адміністративного суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенко В.А. винесено постанову про накладення штрафу від 06.06.2019 року ВП №58753345, якою на Волинську обласну державну адміністрацію за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду накладено штраф у розмірі 5 100, 00 грн.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець вправі винести таку постанову виключно в разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. Крім того, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому, позивач зазначає, що рішення суду не виконано через відсутність відповідного фінансування з боку Мінсоцполітики України, як головного розпорядника бюджетних коштів на зазначені цілі, що унеможливлює виконання судового рішення боржником, як розпорядником коштів нижчого рівня. Кошти з Державного бюджету України на фінансування програми "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протягом 2014-2018 років не виділялися. Вказані обставини свідчать про наявність поважних причин невиконання рішення суду в цілому, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу. Відтак, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ КАС України.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

14.08.2019 представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах, оскільки у відповідності до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи проведено в письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №58753345 з виконання виконавчого листа №803/1383/17 виданого 20.03.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про зобов`язання Волинську обласну державну адміністрацію та Департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації відшкодувати ОСОБА_1 витрати в сумі 352 408 грн. за самостійно збудоване ним житло відповідно до положень ст..32 Закону України від 28.12.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.03.2019 року було відкрито виконавче провадження №58753345 з примусового виконання виконавчого листа №803/1383/17 виданого 20.03.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області. Копію даної постанови надіслано сторонам, боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 14.05.2019 року №2951/38/2-19 Волинська обласна державна адміністрація повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про заходи, вжиті з метою виконання судового рішення, а також про причини, які перешкоджають його виконанню.

Зокрема, було повідомлено, що відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1198, витрати на відшкодування вартості самостійно збудованого житла громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються в порядку програми "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка протягом 2014-2018 років не фінансувалася.

З метою виконання судового рішення та недопущення при цьому порушень вимог бюджетного законодавства Волинська обласна державна адміністрація та Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації зверталися до Кабінету Міністрів України та Міністерства соціальної політики України з метою виділення коштів, необхідних для відшкодування ОСОБА_1 витрат в сумі 352 408 грн. за самостійно збудоване ним житло відповідно до положень статті 32 Закону України від 28.12.1991 №796-ХІЇ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, у такому клопотанні Волинській обласній державній адміністрації було відмовлено, а Міністерством соціальної політики України рекомендовано виконання цього судового рішення здійснювати в порядку ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

06.06.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова у ВП №58753345, якою у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду накладено на Волинську обласну державну адміністрацію штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.

Зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. (а.с.8-9)

Позивач вважаючи, що постанова державного виконавця про накладення на Волинську обласну державну адміністрацію штрафу за невиконання рішення суду винесена із порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Згідно Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1198, витрати на відшкодування вартості самостійно збудованого житла громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються в порядку програми "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, та надати йому кошти бюджету (на безповоротній чи поворотній основі) в межах відповідних бюджетних асигнувань. Одержувач бюджетних коштів використовує такі кошти на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі цього розпорядника бюджетних коштів.

Відповідно до ст.23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст.119 БК України використання бюджетних коштів на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України, бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів) є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Таким чином, витрати на відшкодування вартості самостійно збудованого житла громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені бюджетною програмою "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат боржник не має.

Вищенаведене дає суду підстави дійти висновку про те, що витрати на відшкодування вартості самостійно збудованого житла громадянину ОСОБА_1 здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Волинської обласної державної адміністрації, яка в даному випадку є лише розпорядником бюджетних коштів.

Отже, позивач не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, кошти з Державного бюджету України на фінансування програми "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протягом 2014-2018 років не виділялись.

Таким чином, позивачем добровільно виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, а саме: сформовано та надіслано запити до Кабінету Міністрів України та Міністерства соціальної політики України з метою виділення коштів, необхідних для відшкодування ОСОБА_1 витрат в сумі 352 408 грн. за самостійно збудоване ним житло відповідно до положень статті 32 Закону України від 28.12.1991 №796-ХІЇ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Про зазначені обставини позивач неодноразово, листами від 14.05.2019 року №2951/38/2-19 та від 31.07.2019 №4575/38/2-19 повідомляла відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про заходи, вжиті з метою виконання судового рішення, а також про причини, які перешкоджають його виконанню.

Разом з тим, в силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем десятиденного строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду у справах К/9901/1598/18 (№405/3663/13-а) від 24.01.2018 року, К/9901/12146/18 (№757/29541/14-а) від 13.06.2018 року про те, що відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зі сторони Волинської обласної державної адміністрації відсутнє невиконання судового рішення з неповажних причин.

Таким чином, беручи до уваги досліджені судом письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 06.06.2019 року ВП №58753345, у зв`язку з чим остання підлягає скасуванню.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 245, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенко В.А. про накладення штрафу від 06.06.2019 року у ВП №58753345.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Волинська обласна державна адміністрація, адреса: 43027, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 9.

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13.

Суддя Ю.Ю. Сорока