Справа № 240/7260/19
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Житомир

справа № 240/7260/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 31.3951 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області;

- зобов"язати Брусилівську селищнну раду Брусилівського району Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 31,3951 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

Також у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу та зобов`язати Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області подати до суду, в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили, звіт про його виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області із заявою про передачу в оренду для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 31,3951 га, яка розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області. Листом від 26.04.2019 йому відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки право комунальної власності на земельну ділянку ще не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вважаючи, що відповідачем внаслідок неприйняття рішення за його клопотанням допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем 31.05.2019, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 20.06.2019 (за вх.№14882/19) в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування правової позиції відповідач зазначив, що право комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 31,3951 га ще не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отже сільська рада не має правових підстав не тільки для прийняття рішення щодо земельної ділянки для винесення на розгляд сесії звернень щодо розпорядження земельною ділянкою до моменту реєстрації права комунальної власності на неї.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Складення судового рішення відкладалося, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 29.07.2019 по 02.08.2019 та з 06.08.2018 по 08.08.2019 та у зв"язку з надання головуючому судді 16.08.2019 вільного від роботи дня за роботу під час розгляду виборчої справи у неробочий час.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області із заявою від 25.03.2019, в якій просив передати в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 31,3961 га, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області (а.с 18).

Листом від 26.04.2019 №414 Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області повідомила позивачу, що земельна ділянка, яку він бажає отримати в оренду, передана з державної в комунальну власність відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.12.2018 №65020/14-18-СГ "Про передачу земельної ділянки державної власності у комунальну власність" та актів приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, складеного від 22.12.2018, але право комунальної власності Брусилівської селищної ради на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 31,3951 га ще не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Саме тому, селищна рада не має правових підстав для винесення на розгляд сесії прийняття відповідного рішення по заяві (а.с.9).

Суд зауважує, що позивач у прохальній частині позовної заяви просить суд визнати протиправною бездіяльність Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо неприйняття рішення по результатам розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 31.3951 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області. Однак в матеріалах справи наявна заява позивача, з якою він звертався до відповідача з проханням передати земельну ділянку в оренду, саме від 25.03.2019, що відповідачем не оспорюється, з огляду на викладене суд вважає, що у прохальній частині позивачем допущено технічну описку, яка не впливає на суть вирішення даного спору.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Поряд із цим, статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед інших належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Порядок передачі земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи земельних ділянок комунальної власності у державну власність передбачений статтею 117 ЗК України.

Щодо процедури розгляду заяви про надання в оренду земельної ділянки, слід вказати наступне.

Частинами 1-2 ст.124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, відповідно до закону, вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, вищевказаними нормами визначено обов`язок виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішувати питання регулювання земельних відносин, в тому числі і питання щодо надання в оренду земельних ділянок.

Проте, з матеріалів справи слідує, що заява ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки на пленарному засіданні Брусилівської селищної ради не розглядалась.

Разом з тим, на заяву позивача про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , відповідач листом №414 від 26.04.2019 повідомив позивачу, що не має правових підстав для винесення на розгляд сесії прийняття відповідного рішення по заяві оскільки земельна ділянка, яку позивач бажає отримати в оренду, передана з державної у комунальну власність, але право комунальної власності Брусилівської селищної ради на земельну ділянку ще не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що лист за підписом селищного голови не можна ототожнювати із рішенням цієї селищної ради у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради.

Отже, розгляд заяви позивача здійснено з порушенням п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто порушено процедуру такого розгляду, оскільки законодавством, прямо визначено обов`язок селищних рад, вирішувати питання щодо регулювання земельних відносин, виключно на пленарних засіданнях.

Щодо доводів відповідача, що право комунальної власності на земельну ділянку не зареєстроване, тому відсутні підстави для винесення на розгляд сесії заяви позивача про надання в оренду земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, передана з державної в комунальну власність Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" від 31.01.2018 №60-р відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області "Про передачу земельної ділянки державної власності в комунальну власність" від 22.12.2018 року №65020/14-18/СГ та акта приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, складеного від 22.12.2018 (а.с.25-34, 35).

Отже, спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, вона передана у комунальну власність та перебуває у віданні Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що уповноваженим органом на прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області є саме Брусилівська селищна рада, тобто розгляд даного питання мав відбуватися на засіданні (сесії) Брусилівської селищної ради.

Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо дотримання вказаних вимог Закону №280/97-ВР при розгляді звернення позивача щодо надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що Брусилівською селищною радою Брусилівського району Житомирської області допущена бездіяльність, яка виразилась у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 від 25.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

З метою належного захисту порушеного права, суд вважає за можливе зобов`язати Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2019 року про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області та прийняти за результатами її розгляду рішення.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем у порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номер НОМЕР_1 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Частиною 5 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу викладених норм слідує, що витрати на правничу допомогу адвоката мають бути: пов`язаними з конкретною справою; співмірними із: складністю справи, що визначається предметом спору, обсягом дослідження доказів, тривалістю розгляду справи, тощо; ціною позову; обсягом наданих послуг, що має бути підтверджено актами наданих послуг, актами виконаних робіт, тощо; витраченим часом адвоката на надання правничої допомоги; підтверджені належними доказами, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням з відміткою банку або іншим банківським документом, касовим чеком, тощо.

У контексті відшкодування витрат на правову допомогу у цій справі, суд зазначає, що з договору №34 від 02.05.2019 та розрахунку суми судових витрат (а.с.10, 11) неможливо встановити, в якій конкретній (-ому) справі/позові надавалась правнича допомога. У матеріалах справи відсутні акти наданих послуг/виконаних робіт, прийому-передачі, з яких би вбачався обсяг наданих послуг та їх прийняття позивачем. Відсутні докази на підтвердження фактичного отримання коштів у сумі 2606,10 грн адвокатом Нестеренком М.М., що може бути підтверджено витягом з Книги обліку доходів і витрат адвоката як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за період травень 2019 року. При цьому сама по собі квитанція до прибуткового касового ордера №35 від 06.05.2019 на суму 2606,10 грн (а.с.14), підписана та видана адвокатом, без доказів дійсного оприбуткування цих коштів відповідно до норм податкового законодавства України та не може слугувати достатнім доказом понесення витрат на правничу допомогу позивачем.

Крім того, слід зауважити, що дана справа належить до категорії справ незначної складності, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин, а отже не потребує понесення значних правових витрат позивачем.

З огляду на вказане та недостатність безспірних доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на оплату правової допомоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги щодо їх стягнення у сумі 2606,10 грн.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258, 261-262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області (вул.Митрополита Іларіона, буд.50, смт.Брусилів, Житомирськ область, 12601, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 31,3951 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

Зобов"язати Брусилівську селищнну раду Брусилівського району Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 31,3951 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 19 серпня 2019 року.

Суддя А.В. Горовенко