Справа № 826/2396/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Справа № 826/2396/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.11.2017 р. №№ , .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2019 року позов було задоволено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем за результатами камеральної перевірки, предметом якої не може бути питання щодо своєчасності сплати позивачем орендної плати за землю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що з 01.01.2017 р. Податковим кодексом України передбачено можливість здійснення контролюючими органами перевірки своєчасності сплати податкових платежів у відповідності з відомостями в інтегрованих картках платників саме під час камеральної перевірки, що перевірка позивача була проведена в жовтні 2017 року і в ході її здійснення виявлено затримки у здійсненні ним платежів з орендної плати за землю у зв`язку з чим прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому..

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 р. та від 24.07.2019 р. було витребувано додаткові докази у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт» (далі - ТОВ «Стандарт») є юридичною особою, платником орендної плати за землю та перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у м. Києві.

ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ТОВ «Стандарт» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати орендної плати за землю за період з 30.10.2016 р. по 25.10.2017 р., за результатами якої складено акт від 25.10.2017 р. № 11125/26-15-12-09-19/22907172.

У ході перевірки встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з юридичних осіб, чим порушено вимоги п. 287.3 ст. 287 ПК України, у зв`язку з чим його притягнуто до відповідальності за порушення строків сплати податків, яка передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.11.2017 р.:

- № , яким до ТОВ «Стандарт» застосовано штрафні санкції у розмірі 1 470,47 грн. за затримку на 31, 37 календарних днів сплати грошового зобов`язання зі сплати орендної плати з юридичних осіб;

- № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 872, 36 грн. за затримку на 6, 6, 6, 6, 6 календарних днів сплати грошового зобов`язання зі сплати орендної плати з юридичних осіб.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями ТОВ «Стандарт» подало скаргу від 17.11.2017 р. вих. № 39 до ДФС України, за результатами розгляду якої рішенням від 25.01.2018 р. № 2519/6/99-99-1103-0125 ДФС України скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу.

У п.п. 287.1, 287.3 ст. 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що з 01.01.2017 р. податкові органи наділені правом перевіряти своєчасність справляння платником податків узгоджених сум грошового зобов`язання, зокрема визначеної у податковій декларації плати за землю, у межах камеральної перевірки.

Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 р. № 808/1410/17.

При цьому, порушення платником строків сплати відповідних грошових зобов`язань є правовою підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу.

Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

22.02.2016 р. позивачем до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було подано звітну податкову декларацію з плати за землю на 2016 рік № , в якій визначено податкове зобов`язання з плати за землю на 2016 рік у загальному розмірі 104 684,00 грн. по 8723,67 грн. на місяць.

24.06.2016 р. та 06.12.2016 р. позивачем було подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючі декларації з плати за землю на 2016 рік №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в яких раніше визначені податкові зобов`язання були ним самостійно скориговані до 6242,96 грн. в період з квітень - грудень 2016 року, а потім до 2480,71 грн.

Зазначені самостійно визначені позивачем узгоджені суми зобов`язань з плати за землю були сплачені з порушенням законодавчо визначених строків, що було встановлено відповідачем під час проведення камеральної перевірки (таблиця Т.1 а.с.33) та не спростовано позивачем, а саме: порушення строків сплати на 31, 37, 6, 6, 6, 6 днів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом камеральної перевірки ГУ ДФС у м. Києві було питання щодо дотримання позивачем строків сплати до бюджету самостійно визначених ним узгоджених грошових зобов`язань з плати за землю і в ході такої перевірки було виявлено порушення товариством строків сплати саме таких зобов`язань, що охоплюється предметом камеральної перевірки у розумінні п. 75.1 ст. 75 ПК України.

При цьому, відповідачем доведено вчинення ТОВ «Стандарт» порушення таких строків сплати та, відповідно, наявність правових підстав для його притягнення до відповідальності в порядку до п. 126.1 ст. 126 ПК України і правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 03.11.2017 р. №№ , .

Отже, відповідачем виконано покладений на нього обов`язок доказування, регламентований ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено ті обставини, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі та надано на виконання ухвали апеляційного суду витребувані в нього докази.

Водночас, позивачем жодних доказів суду не надано.

Втім, відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, аналізуючи доводи обох сторін, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову у цій справі та вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини даної справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2019 року - скасуванню, а в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2019 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 14 серпня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: