Справа № 1.380.2019.000658
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5530/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року в справі №1.380.2019.000658 (головуючий суддя Брильовський Р.М., повний текст рішення складено 08.04.2019, м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: а) визнати протиправною відмову та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області про відмову в призначенні пенсії від 26.11.2018 №1481/03.16-10;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, Список №2 розділ XVI підрозділу а) робітники, пункт 2770100а-12582, посада - випробувач деталей та приладів, зайнятий випробуванням на стендах під напругою 25 кВ за період з 01.11.1982 по 30.04.1991 (08 років 05 місяців 29 днів) з 17.09.2018.

Рішенням від 02 квітня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд задовольнив повністю адміністративний позов.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.11.2018 №1481/03.16-10.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, розділ XVI, підрозділ а) робітники, пункт 2770100а-12582, посада - випробувач деталей та приладів, зайнятий випробуванням на стендах під напругою 25 кВ за період з 01.11.1982 по 30.04.1991 (08 років 05 місяців 29 днів) з дати звернення - 17.09.2018.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки розділом XVIІ "Радіотехнічне виробництво" Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах мають випробувачі електронно-променевих трубок на стендах при напрузі в 30 кВ і вище.

Згідно із записами у трудовій книжці позивач з 01.11.1982 по 31.08.1985 працював випробувачем деталей та приборів електронної техніки цеху електронно-променевих трубок, та з 01.09.1985 по 30.04.1991 - випробувачем деталей та приладів електронної техніки на стендах при напрузі 30 кВ цеху електронно-променевих трубок ВАТ «Кінескоп».

У свою чергу, розділом XVIІ підрозділом 1. Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, посада випробувачем деталей та приборів електронної техніки цеху електронно-променевих трубок не передбачена під напругою 25 кВ.

Відтак, до пільгового стажу роботи позивача можна зарахувати лише період з 01.09.1985 по 30.04.1991, що становить 05 років 08 місяців. Отже, право позивача на призначення пенсії згідно з поданою заявою відсутнє.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Позивач та його представник вимоги апеляційної скарги заперечили за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 16 жовтня 1978 року за період з 1981 по 1991 працював на наступних посадах:

28.01.1981 - прийнятий на роботу ВАТ «Кінескоп» в цех електронно-променевих трубок монтажником-встановлювачем зовнішньої арматури по 3-му розряду;

01.07.1982 - переведений на посаду монтажника-встановлювача зовнішньої арматури по 4-му розряду;

01.11.1982 - переведений на посаду випробувач деталей і приборів електронної техніки по 4-му розряду;

01.10.1984 - переведений на посаду випробувач деталей і приборів електронної техніки по 5-му розряду;

01.09.1985 - переведений на посаду випробувач деталей і приборів електронної техніки на стендах при напрузі 30 кВ цеху електронно-променевих трубок;

01.09.1988 - переведений на посаду випробувач деталей і приборів на стендах при напрузі 30 кВ по 5 розряду цеху електронно-променевих трубок;

30.04.1991 - звільнений за ст.38 КЗпП УРСР за власним бажанням.

17 вересня 2018 року позивач звернувся до Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №15 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а також надав необхідні документи.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення від 30.11.2018 №1481/03.16-10 про відмову у призначення пенсії, оскільки розділом XVIІ «Радіотехнічне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах мають випробувачі електронно-променевих трубок на стендах при напрузі в 30 кВ і вище.

Згідно із записами в трудовій книжці позивач з 01.11.1982 по 31.08.1985 працював випробувачем деталей та приборів електронної техніки цеху електронно-променевих трубок, та з 01.09.1985 по 30.04.1991 - випробувачем деталей та приладів електронної техніки на стендах при напрузі 30 кВ цеху електронно-променевих трубок ВАТ «Кінескоп», що становить 05 років 08 місяців, та не дає права на призначення пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Не погодившись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що подані позивачем документи в своїй сукупності, а саме: трудова книжка, довідка про підтвердження пільгового стажу, протокол засідання пенсійної комісії при профкомі ВАТ «Кінескоп», копії наказів про атестацію робочих місць, картка умов праці, особова картка працівника підтверджують необхідних пільговий стаж позивача, що дає йому право на призначення пенсії за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі - Закон № 1788-ХІІ).

Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731), до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З аналізу наведених вище норм законодавства слід дійти висновку, що необхідними умовами для підтвердження пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією, зокрема, записами у трудовій книжці, а у разі її відсутності або відсутності відповідних відомостей у ній - уточнюючі довідки або рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці надав відповідачу трудову книжку, довідку про підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії, видану ВАТ «Кінескоп», №27/289 від 05.02.2002; протокол №12 від 23.07.2002 засідання пенсійної комісії при профкомі ВАТ «Кінескоп», копії наказів про атестацію робочих місць від 24.01.1996 №25-К; копії наказів №88 від 21.01.1981 №78 від 01.07.1982 №105 від 01.11.1982 №107 від 01.10.1989 №146 від 01.09.1985, №413 від 16.06.1988 №469 від 01.04.1991 про переведення на роботу; картку умов праці; довідку з державного архіву Львівської області №2412/у-2 від 03.01.2018; особову картку працівника.

Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 з 01.11.1982 був переведений випробувальником деталей і приладів електронної техніки по четвертому шкідливо-відрядному розряду цеху, 01.10.1984 переведений на посаду випробувальником деталей і приладів електронної техніки по п`ятому шкідливо-відрядному розряду цеху. 01.09.1985 переведений на посаду випробувальником деталей і приладів електронної техніки на стендах при напрузі 30 кВ, 01.09.1988 переведений випробувальником деталей і приладів по стендах при напрузі 30 кВ по п`ятому шкідливо-відрядному розряду, 30.04.1991 звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП.

Колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта про те, що посада (робота), яку позивач виконував у період з 01.11.1982 по 01.09.1985 зазначена не у точній відповідності до тієї, що вказана у Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. Разом з тим, вважає підставним висновок суду першої інстанції про тотожність цих посад (роботи).

Так, відповідно до довідки, уточнюючої особливий характер роботи або умов праці необхідної для призначення пільгової пенсії, виданої ВАТ "Кінескоп" від 05.09.2002 №27/289, зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день з 01.11.1982 по 30.04.1991 у виробництві електронної техніки та радіоапаратури 08 років 05 місяців 29 днів на посаді випробувач деталей та приладів. Зайнятий випробуванням на стендах під напругою 25 кВ і вище, зокрема, і 30 кВ.

У вказаній довідці зазначені періоди роботи позивача, що зараховуються до пільгового стажу; посади; характер виконуваної роботи; розділи, підрозділи, пункти, найменування списку, його номери, до якого включаються періоди роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначена довідка підписана належними посадовими особами підприємства, підписи засвідчені печаткою ВАТ "Кінескоп".

Також, протоколом №12 засідання постійної комісії при профкомі ВАТ "Кінескоп" від 23.07.2002 ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.11.1982 по 30.04.1991 згідно зі Списком №2, розділ 16, підрозділ "а", як випробувачу деталей та приладів на стендах при напрузі 25 кВ і вище.

Відповідно до наказу №25-к від 24.01.1996 ВАТ "Кінескоп" посаду, яку займав ОСОБА_1 , було атестовано.

Відтак, підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що подані до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії документи, у своїй сукупності підтверджують наявний у позивача достатній пільговий стаж, що дає йому право на призначення пенсії за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, і відповідно, задоволення адміністративного позову.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року в справі №1.380.2019.000658 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 14.08.2019.