Справа № 500/426/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6559/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Багрія В.М., Заверухи О.Б.,

за участю секретаря судових засідань - Пильо І.І.

представника відповідача - Коваля Ю.О.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року (головуючий суддя: Мандзій О.П., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення - 17.05.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 12.02.2019 звернувся з позовом до суду, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.10.2018 № 399/45 «Про проведення службового розслідування», із змінами до нього; визнати протиправним та скасувати акт про результати службового розслідування стосовного головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 від 06.12.2018; визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 08.01.2019 № 1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження»; визнати протиправним та скасувати подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 15.01.2019; визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 № 11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з 16.01.2019; стягнути з Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.01.2019 по день поновлення його на роботі.

Обґрунтовує позов тим, що 16.03.2016 працював на посаді головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Відділ). За результатами службового розслідування та дисциплінарного провадження, які, на думку позивача, призначені без належної на те правової підстави та проведені з порушенням процедури, а тому необґрунтовано зроблено висновок в наказі від 15.01.2019 № 11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », про наявність факту (складу) дисциплінарного проступку. Вказує на передчасність встановлення неправомірності дій та перевищення службових повноважень у межах виконавчого провадження № 40307829, за відсутності постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження та до завершення судових розглядів та набрання законної сили чи вступу в дію судових рішень у справах за скаргами на такі дії. Водночас, на час застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з посади державної служби позивач був відсутній на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позові.

Відповідач, 29.07.2019 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Представником позивача, 31.07.2019 подано клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи у зв`язку з тим, що представник позивача перебуватиме з 05.08.2019 по 20.08.2019 у щорічній відпустці. Однак, суд апеляційної інстанції відхиляє вказане клопотання, оскільки доказів перебування представника позивача у відпустці, до клопотання не додано.

Відповідно до ч. 10 ст. 126 КАС України, вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи є відповідь представника позивача ОСОБА_2 , на повістку, яка була надіслана засобами електронного зв`язку, про його виклик у судове засідання на 06.08.2019 о 10:30 год.

Оскільки, позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча у відповідності до ч. 10 ст. 126 КАС України, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з 16.03.2016.

На адресу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 24.09.2018 надійшов лист слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.09.2018 № 11789/9/7-2018, згідно якого здійснюється досудове розслідування за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 07.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та відповідно до ст. 93 КПК України, доручено Головному територіальному управлінню юстиції у Тернопільській області провести службову перевірку на предмет дотримання вимог чинного законодавства працівниками Відділу під час здійснення виконавчого провадження № 40307829 від 18.10.2013 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/2011, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.10.2018 № 399/45 «Про проведення службового розслідування» створено комісію з проведення службового розслідування на предмет дотримання вимог чинного законодавства головним державним виконавцем Відділу ОСОБА_1 під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 40307829. Пунктом 2 цього наказу встановлено, що висновки про проведення службового розслідування подати до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в строк до 29.10.2018.

Заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби-начальником управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 29.10.2018 подано начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області службову записку про продовження терміну проведення службового розслідування до 14.12.2018.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 29.10.2018 № 416/45 внесено зміни у п. 2 наказу Головного територіального управління юстиції № 399/45 від 03.10.2018 «Про проведення службового розслідування», а саме термін проведення службового розслідування « 29.10.2018 року» змінено на « 14.12.2018 року».

За результатами службового розслідування стосовно головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 06.12.2018 складено акт, з яким його ознайомлено 22.12.2018, що засвідчує його особистий підпис.

З`ясувавши всі фактичні обставини, дослідивши матеріали службового розслідування, службове становище й коло повноважень головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1, вивчивши матеріали виконавчого провадження № 40307829, комісія дійшла до висновку, що позивачем в ході виконання виконавчого провадження № 40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, не дотримано вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу» та ст.18, 31, 39, 47 Закону України «Про виконавче провадження». Про неправомірність дій головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 під час здійснення розподілу стягнутих з боржника коштів від реалізації арештованого майна та прийняття рішення про перерахунок стягувачу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 1092572,15 грн, обчисливши борг у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ станом на день зарахування коштів на рахунок стягувача, що підтверджується розпорядженням позивача від 01.02.2018. Про неправомірність дій та такими, що вчиненні з перевищенням службових повноважень щодо зарахування платіжних документів про сплату ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 коштів на користь Тернопільського об`єднаного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» без ідентифікації таких платежів, свідчить не звернення виконавця із запитом щодо залишку заборгованості за вказаним виконавчим провадженням, відсутність розрахунку щодо залишку боргу за вказаним виконавчим провадженням та без з`ясування вказаних обставин, як наслідок прийняття рішення щодо перерахунку 742098,43 грн на користь боржника ОСОБА_9 . Також, рекомендовано відкрити дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 з метою встановлення наявності та ступеня її вини у його діях.

Заступником начальника управління з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області разом з його поясненням від 28.12.2018 внесено подання начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про застосування дисциплінарного стягнення до головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1

Наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 08.01.2019 № 1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження» відкрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , головного державного виконавця Відділу.

Актом від 11.01.2019 засвідчено факт відмови позивача в наданні пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження на підставі вищевказаного наказу.

У відповідності до витягу з протоколу № 1 від 11.01.2019 на засіданні дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вирішено внести начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області подання голови дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо застосування до головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 виду дисциплінарного стягнення, відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Головою дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 15.01.2019 складено висновок про наявність в діях головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

Цього ж дня, 15.01.2019, начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внесено подання щодо застосування виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Наказами Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 № 11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » застосовано вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та від 15.01.2019 № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено з роботи 16.01.2019 у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Зазначені накази відповідач направив ОСОБА_1 кур`єрською поштою для ознайомлення рекомендованим листом від 16.01.2019 № 5-22/267, який не був вручений та повернувся на адресу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Позивач, 07.02.2019 особисто ознайомився із змістом наказу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 », про що свідчить його підпис на наказі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки застосування дисциплінарного стягнення, на основі протоколу засідання дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області № 1 від 11.01.2019 та подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 15.01.2019, у вигляді звільнення з посади державної служби здійснено відповідачем у повній відповідності з вимогам Закону України «Про державну службу», а відтак накази Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 № 11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 » є правомірними.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі-Закон № 889-VIII), Державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; 2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону; 4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові; 5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень; 6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики; 7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження; 8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків; 9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України; 10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII, державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки.

Частиною 1 ст. 62 Закону № 889-VIII, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки (ч. 1 ст. 62 Закону № 889-VIII).

Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 затверджено Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 23.06.2011 року за № 759/19497 (далі - Положення № 1707/5).

Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів України; контролює через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та районними, районними у місті, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (п. п. 4.32, 4.34 Положення № 1707/5).

Відповідно до п. п. 10.11, 10.15 Положення № 1707/5, начальник Головного територіального управління юстиції, зокрема, приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців Головного територіального управління юстиції; здійснює контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни в Головному територіальному управлінні юстиції та установах нотаріату.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 № 691, затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 5 п. 1 Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

Згідно п. 2 Порядку, рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Згідно п. 3 Порядку, рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.

Згідно п. 8 Порядку, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

За приписами п. 9 Порядку, акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику.

Перед поданням на розгляд керівника органу, з актом службового розслідування ознайомлюється особа, стосовно якої проведено службове розслідування.

Про дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повідомляється за день до ознайомлення із зазначеним актом.

Особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повинна підписати акт службового розслідування, а у разі відмови особи підписати такий акт члени комісії складають відповідний акт, який додається до акта службового розслідування.

Відповідно до п. 10 Порядку, акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

Рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено особою, стосовно якої проведено службове розслідування, згідно із законодавством (п. 11 Порядку).

Згідно матеріалів справи, з метою належного розгляду листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.09.2018 № 11789/9/7-2018, начальником управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 27.09.2018 подано начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області службову записку про затвердження складу комісії для проведення службового розслідування.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.10.2018 № 399/45 «Про проведення службового розслідування» створено комісію з проведення службового розслідування на предмет дотримання вимог чинного законодавства головним державним виконавцем Відділу ОСОБА_1 під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 40307829. Позивач 19.10.2018 ознайомився з цим наказом, про що свідчить його особистий підпис.

Щодо покликання апелянта на те, що Порядок не може застосовується у вказаних правовідносинах та не було підстав для проведення службового розслідування, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними.

Оскільки, згідно Порядку службове розслідування може бути проведено з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції.

Слід зазначити, що згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Крім цього, згідно цієї статті вказаного Закону, спеціально уповноваженими суб`єкти у сфері протидії корупції є, зокрема, органи Національної поліції.

З огляду на наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що лист Слідчого управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.09.2018 № 11789/9/7-2018, як спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», є достатньою правовою підставою призначення службового розслідування на предмет дотримання вимог чинного законодавства головним державним виконавцем ОСОБА_1 під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 40307829.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що службове розслідування було проведено, в межах двох місячного терміну, оскільки з 01.10.2018 по 16.10.2018 позивач перебував у відпустці, а у відповідності до п. 3 Порядку, період проведення службового розслідування не включає перебування у відпустці особи, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Згідно матеріалів справи, комісією з проведення службового розслідування встановлено, що у відповідності до змісту виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення суду від 21.03.2012, судом вирішено в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на належне ОСОБА_9 та передане нею згідно іпотечного договору від 30.04.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 620, нерухоме майно, а саме: - житловий будинок з цокольним поверхом і терасою під літ.А, загальною площею 308,5 кв.м., житловою площею - 106,6 кв. м. і складається з: господарської будівлі з підвалом під літ. Б; альтанки під літ. В; огорожі під 1-4; площадки під І; доріжки під II; криниці під К, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться в селі Байківці, Тернопільського району , Тернопільської області та реалізувати передане в іпотеку майно на прилюдних торгах з початковою вартістю 2560000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закон № 1404-VIII).

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

З виконавчого документа вбачається, що державний виконавець Харкова Л.О. за рахунок отриманих від реалізації коштів зобов`язаний задоволити вимоги банківської установи в рахунок погашення заборгованості: ОСОБА_4 за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10.04.2006 у сумі 28974,54 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298682,30 грн, ОСОБА_5 за договором відновлювальної кредитної лінії № 5 від 10.04.2006 у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298683,02 грн, ОСОБА_6 за договором відновлювальної кредитної лінії № 6 від 10.04.2006 у сумі 28974,59 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298682,82 грн, ОСОБА_7 за договором відновлювальної кредитної лінії № 7 від 10.04.2006 року у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298683,03 грн, ОСОБА_8 за договором відновлювальної кредитної лінії № 8 від 10.04.2006 у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298683,02 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 19.11.2018, виконавче провадження № 40307829 перебувало на виконанні у державного виконавця ОСОБА_1

В ході виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, державним виконавцем ОСОБА_1 на електронних торгах реалізовано предмет іпотеки, та отримано кошти в сумі 1984512,00 грн, які перераховано на рахунок відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Частиною 1 ст. 45 Закону № 1404-VIII передбачено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 1404-VIII, грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки (ч. 2 ст. 47 Закону № 1404-VIII).

Частиною 5 ст. 47 Закону № 1404-VIII, не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону № 1404-VIII, за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обчислення боргу у національній валюті не відповідає вимогам вище наведеним нормам законодавства. Крім цього, не узгоджується з позицією Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, викладеною в ухвалі від 20.10.2016 у справі № 2-5966/11 залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 20.12.2016, згідно якої, грошовою одиницею стягнення грошових коштів є грошова одиниця - Євро.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

У разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту (ч. ч. 1, 2 ст. Закону № 1404-VIII).

Тобто, нормами Закону № 1404-VIII, надано право виконавцю під час здійснення виконавчого провадження, звертатися до суду із заявою про роз`яснення рішення або змісту виконавчого документа, які є незрозумілим виконавцю.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, державним виконавцем ОСОБА_1 не вжито достатніх заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства під час перерахунку коштів, які підлягали стягненню. Дії позивача під час здійснення розподілу стягнутих з боржника коштів від реалізації арештованого майна та прийняття рішення про перерахунок стягувачу - публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 1092572,15 грн, обчисливши борг у національній валюті, а не у валюті кредиту (євро), без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ станом на день зарахування коштів на рахунок стягувача, є неправомірними.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що державним виконавцем не з`ясовувалась інформація про залишок боргу, оскільки відповідні запити до Тернопільського обласного управлінні акціонерного товариства «Ощадбанк», ним не направлялися, що свідчить про недотримання позивачем положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в частині невжиття заходів щодо з`ясування залишку боргу згідно виконавчого документу.

Щодо покликання апелянта на передчасність встановлення неправомірності дій та перевищення службових повноважень у межах виконавчого провадження № 40307829, то суд апеляційної інстанції такі відхиляє. Оскільки, одним з підтверджень незаконності дій державного виконавця Єрохіна O.B., є ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 22.10.2018, залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 07.02.2019, якою, зокрема, визнано неправомірними дії головного державного виконавця, в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 40307829 від 22.02.2018 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11 виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із повним та (фактичним виконанням виконавчого документа), а також скасовано постанову головного державного виконавця Відділу про закінчення виконавчого провадження ВП № 40307829 від 22.02.2018.

Аналізуючи матеріали службового розслідування щодо позивача, суд зазначає, що складеним за його результатами висновком обґрунтовано встановлено не дотримання головним державним виконавцем Відділу ОСОБА_1, в ході виконання виконавчого провадження № 40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, вимог ст.19 Конституції України, ст. 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу» та ст. 18, 31, 39, 47 Закону України «Про виконавче провадження» та, як наслідок, рекомендовано відкрити дисциплінарне провадження з метою встановлення наявності та ступеня її вини у його діях.

Дослідивши матеріали службового розслідування та подані у їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки комісії з проведення службового розслідування, викладені в акті від 06.12.2018 є обґрунтованими, а тому підтверджують не дотримання головним державним виконавцем Відділу ОСОБА_1 в ході виконання виконавчого провадження № 40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, вимог ст. ст. 4, 8, 62 Закону № 889-VIII, ст. ст. 18, 31, 39, 47 Закону № 1404-VIII.

Щодо покликання апелянта на те, що позивача у неналежний спосіб ознайомили з актом за результатами службового розслідування, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, 07.12.2018 ОСОБА_1 надіслано листа № 3-18/6020, у якому повідомлялося, що комісією з проведення службового розслідування складено акт про результати службового розслідування від 06.12.2018 та з метою ознайомлення із результатами цього розслідування зобов`язано з`явитися 12.12.2018 до Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області. Також, зобов`язано начальника Відділу, повідомити позивача про необхідність ознайомлення 12.12.2018 із актом про результати службового розслідування.

Проте, у відповідності до акту від 12.12.2018, головний державний виконавець ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, відповідачем вживалися заходи щодо повідомлення позивача про дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування особи, стосовно якої проводилося службове розслідування. Не прибуття у визначений для ознайомлення час без поважних причин та не повідомлення про причини своєї відсутності у день ознайомлення, дає підстави вважати, що акт службового розслідування є таким, що не має зауважень, а тому дії комісії щодо направлення Акту про результати службового розслідування та матеріалів, які були використані в ході розслідування, начальнику Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, відповідають вимога п. 9 Порядку.

Крім цього, на заяву ОСОБА_1 від 03.01.2019 про надання інформації та матеріалів службового розслідування листом від 01.02.2019 № 108/5-05-35 Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області надано позивачу запитувану інформацію.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування акту про результати службового розслідування стосовного головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 від 06.12.2018, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі не підлягають задоволенню. Оскільки, у відповідності до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, обов`язковою ознакою дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Рішення, яке оформлене у формі акту про результати службового розслідування є внутрішнім документом відповідача та не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжує для нього обов`язкових юридичних наслідків, а тому, не може бути самостійним предметом оскарження.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта щодо прийняття наказу Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області від 08.01.2019 року № 1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження» поза межами десятиденного строку передбаченого п. 10 Порядку та проведення такого без відома позивача, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції вже зазначалося, що начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 13.12.2018 подано лише службову записку від 12.12.2018 про направлення акту службового розслідування від 06.12.2018 та матеріалів, які були використані в ході проведення службового розслідування. Однак, суд звертає увагу, що саме подання про застосування дисциплінарного стягнення до головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1, від заступника начальника управління з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області разом з поясненням, яке слугувало підставою для винесення наказу від 08.01.2019 № 1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження» подано начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 28.12.2018.

Отже, відповідачем правомірно прийнято наказу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 08.01.2019 № 1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження», у межах строку передбаченого п. 10 Порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками, зокрема, є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення (п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII).

Частиною ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно ч. 5 ст. 66 Закону № 889-VIII, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, є зокрема підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Частиною 1 ст. 69 Закону № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Відповідно до ч. ч. 9-11 ст. 69 Закону № 889-VIII, дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 Закону № 889-VIII).

Згідно витягу з протоколу № 1 від 11.01.2019 засідання дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, з`ясувавши всі фактичні обставини, дослідивши матеріали службового розслідування, службове становище й коло повноважень головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1, вивчивши матеріали виконавчого провадження № 40307829, комісією встановлено не дотримання в ході виконання виконавчого провадження № 40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, вимог ст. 19 Конституції України, ст. 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу», п. 15 Розділу VIII Інструкції організації примусового виконання рішень, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та ст. 18, 31, 39, 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що дії головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 під час здійснення розподілу стягнутих з боржника коштів від реалізації арештованого майна та прийняття рішення про перерахунок стягувачу публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 1092572,15 грн, обчисливши борг у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ станом на день зарахування коштів на рахунок стягувача, що підтверджується розпорядженням головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 від 01.02.2018 є неправомірними.

Також, дії головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1, щодо зарахування платіжних документів, про сплату ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 коштів на користь Тернопільського об`єднаного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» без ідентифікації таких платежів, не звернення виконавця із запитом до банківської установи щодо залишку заборгованості за вказаним виконавчим провадженням, відсутність розрахунку щодо залишку боргу за вказаним виконавчим провадженням та без з`ясування вказаних обставин прийняття рішення щодо перерахунку 742098,43 грн. на користь боржника ОСОБА_9 є неправомірними та такими, що порушують вимоги п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Станом на день засідання дисциплінарної комісії, головний державний виконавець Відділу ОСОБА_1 ., вже притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області № 56/11 від 29.12.2018, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 8 та п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», в порушення вимог встановлених Порядком виплати винагороди виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 (т. 2 а. с. 36)

У відповідності до акту про відмову в наданні пояснення від 11.01.2019, ОСОБА_1 був обізнаний з початком перебігу дисциплінарного провадження стосовно нього та необхідністю з`явитись для надання пояснень, отже посилання позивача на порушення гарантій його прав, визначених ч. 6 ст. 74, ч. 1 ст. 76 Закону України «Про державну службу» є необґрунтованим, оскільки докази волевиявлення позивача у реалізації цього права відсутні.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, матеріалами справи підтверджено, що у діях головного державного виконавця Відділу Єрохіна О. В. наявний склад дисциплінарного проступку, а тому дисциплінарна комісія обґрунтовано дійшла висновку про наявність підстав винесення подання про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення його з посади державної служби, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 15.01.2019, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки вказане подання є невід`ємною складовою частиною процедури винесення (складання) правового акту індивідуальної дії у вигляді рішення (наказ), і не може бути самостійним предметом оскарження в судовому порядку, так як, не впливає на наявні у позивача права, не створює для нього додаткових обов`язків, не визначає правову поведінку позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в подальшому, враховуючи перевищення службових повноважень, а також системність в порушені позивачем законодавства про державну службу, Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області, прийнято накази від 15.01.2019 № 11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким застосовано до позивача, крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з посади державної служби, та звільнено з роботи з 16.01.2019 у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до п . 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Зазначені накази направлялися відповідачем ОСОБА_1 для ознайомлення рекомендованим листом від 16.01.2019 № 5-22/267, проте не вручені та повернулись на адресу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Твердження апелянта про порушення відповідачем порядку ознайомлення з вказаними наказами, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки позивачу не було змоги вручити нарочно під розписку належним чином завірені копії наказів, а тому правомірними є дії відповідача щодо надіслання вказаних наказів засобами поштового зв`язку, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 77 Закону № 889-VIII.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на ч. 4 ст. 74 Закону № 889-VIII Закону, щодо неможливості його звільнення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю в періоди з 16.01.2019 по 25.01.2019 та з 28.01.2019 по 06.02.2019. Оскільки, наказ № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 » прийнятий 15.01.2019, тобто у день перебування позивача на роботі. Крім цього, на момент винесення оскаржуваного наказу, у відповідача не було даних про відсутність позивача на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що дисциплінарне стягнення вказане в оскарженому наказі від 15.01.2019 № 36/8 відповідає характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця, під час визначення виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання наслідків, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що відповідачем підставно застосовано дисциплінарне стягнення, на основі протоколу засідання дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області № 1 від 11.01.2019 та подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 15.01.2019, у вигляді звільнення з посади державної служби. А тому накази Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 № 11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та № 36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 » є правомірними, прийняті в межах повноважень, в порядку, у спосіб та строки, що передбачені чинним законодавством України.

Крім цього, суд апеляційної інстанції, вказує, що у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказів від 15.01.2019 № 11/11 та № 36/8, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного державного виконавця Відділу з 16.01.2019, стягнення з Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.01.2019 по день поновлення його на роботі, оскільки такі є похідними від позовних вимог, щодо правомірного винесення оскаржуваних наказів, у задоволенні яких відмовлено.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 500/426/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. М. Багрій
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 15.08.2019.