Справа № 160/7012/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2019 року Справа № 160/7012/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Молоданова М.Ю.,
представників позивача: Циб С.В., Костенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання протиправними та скасування постанов,-
25.07.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - приватний виконавець, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ», третя особа), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни за ВП №59189856, яке відкрито 23.05.2019 року, при примусовому виконанні виконавчого напису №9491 від 02.05.2019 року, що видав приватний нотаріус КМНО Хара Н.С.;
- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 01.07.2019 року у ВП №59189856.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2019р. ВП №59189856 прийнята з порушенням приписів ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача). В такому випадку відповідач повинен був відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути цей виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було. У зв`язку із незаконністю вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження незаконною є і постанова відповідача про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника, винесена приватним виконавцем в рамках цього виконавчого провадження. Зважаючи на наведене, позивач просив скасувати спірні постанови відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із недотриманням вимог ст. ст.160,161 КАС України, з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку із чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2019р. було відкрито провадження в адміністративній справі №160/7012/19 за вищевказаним позовом ОСОБА_1 та призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні на 16.08.2019р. о 15:00год.
Відповідач пред`явлений позов не визнав, 16.08.2019р. подав на нього письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки у розумінні ст.190 Цивільного кодексу України грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном, то, враховуючи подану стягувачем ПАТ «ПУМБ» заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника ОСОБА_1 (грошових кошів) - карткового рахунку № НОМЕР_1 в валюті гривні, відкритого в ПАТ «ПУМБ», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, приватний виконавець на законних підставах виніс спірну постанову про відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, та з урахуванням того, що майно боржника ОСОБА_1 (грошові кошти) перебуває у м. Києві. Як на підтвердження обґрунтованості вказаної позиції відповідач посилався на постанову Верховного Суду від 10.09.2018р. у господарській справі №905/3542/15. Таким чином, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ, у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.
Сторони та третя особа про час, дату та місце розгляду справи 16.08.2019р. повідомлені належним чином.
16.08.2019р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву, який надійшов 16.08.2019р.
Від відповідача 16.08.2019р. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представник третьої особи у судове засідання 16.08.2019р. не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
16.08.2019р., з урахуванням клопотання представника позивача, розгляд справи було відкладено на 19.08.2019р.
У судовому засіданні 19.08.2019р. представники позивача підтримали позовну заяву у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ній доводи, просили її задовольнити.
Відповідач та представник третьої особи у судове засідання 19.08.2019р. також не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи 19.08.2019р. повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Зважаючи на приписи ст.205, ст.287 КАС України, суд розглянув дану справу за відсутності належних чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи відповідача та представника третьої особи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі, з огляду на таке.
22.05.2019р. представник АТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив:
- звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яким є ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.
До вказаної заяви стягувачем, зокрема, додано оригінал виконавчого напису №9491 від 02.05.2019р.
23.05.2019р. за вищевказаною заявою АТ «ПУМБ» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59189856 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №9491 від 02.05.2019 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 01.07.2019р. у виконавчому провадженні ВП №59189856 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «ІНТЕРФОМ-ДНІПРО».
Не погодившись з вказаними постановами у виконавчому провадженні ВП №59189856, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 22 ЗаконуУкраїни «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1403-VIII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 3 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно з абз.1 ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до абз.1 ч.7 ст.26 Закону №1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Судом встановлено, що приватний виконавець Вольф Т.Л. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Також судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні ВП №59189856 - фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Вольф Т.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №59189856 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Обґрунтовуючи правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59189856, відповідач посилався на те, що у даному випадку виконавчий документ було прийнято не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, а за місцезнаходженням його майна - грошових кошів на картковому рахунку, відкритому в ПАТ «ПУМБ», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, що підпадає під виконавчий округ, на території якого приватний виконавець Вольф Т.Л. здійснює свою діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Однак, суд вважає безпідставними вказані доводи відповідача, з огляду на таке.
Як слідує з матеріалів виконавчого провадження, копії якого долучені до матеріалів справи, стягувач на підтвердження знаходження майна боржника у м. Києві, а саме: карткового рахунку, надає довідку від 17.05.2019р. за вих.№1_01, в якій вказано, що АТ «ПУМБ» підтверджує, що у клієнта ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_1 від 11.06.2015р. у валюті гривня, який відкритий в АТ «ПУМБ», при цьому, на підтвердження наведеного стягувачем також надано договір карткового рахунку, з якого, в свою чергу, слідує, що ОСОБА_1 відкрито в АТ «ПУМБ» картковий рахунок № НОМЕР_4 отже, номери карткових рахунків, вказаних стягувачем не співпадають, при цьому номер карткового рахунку № НОМЕР_1 , вказаний у довідці від 17.05.2019р. за вих.№1_01, повністю співпадає з рахунком самого стягувача, вказаним ним у заяві про примусове виконання рішення у якості рахунка, на який слід перераховувати грошові суми, стягнуті з боржника.
Крім того, з договору карткового рахунку, який міститься в матеріалах виконавчого провадження, слідує, що картковий рахунок № НОМЕР_4 відкритий ОСОБА_1 в ПАТ «ПУМБ» як кредитний рахунок (кредитування за Продуктом «Розстрочка на карту «Партнерська»), отже, кошти, що знаходяться на цьому рахунку є власністю (майном) банку, а не боржника.
На користь наведеного висновку також свідчить той факт, що приватним виконавцем не було негайно після відкриття виконавчого провадження накладено арешту на кошти на цьому картковому рахунку ОСОБА_1 , як того вимагає абз.1 ч.7 ст.26 Закону №1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, на яких наявні кошти такого боржника, а також не здійснювалося звернення стягнення на кошти на цьому рахунку, а було здійснено звернення стягнення лише на заробітну плату позивача.
При цьому стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на будь-якому із зазначених вище рахунках, а відповідачем при прийнятті виконавчого документа до виконання це не перевірено.
Таким чином, доводи відповідача про те, що виконавчий документ прийнято ним до виконання за місцезнаходженням майна боржника є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 10.09.2018р. у господарській справі №905/3542/15 у даному випадку є не доречним, бо у рамках вказаної справи мали місце зовсім інші обставини, а саме постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка оскаржувалася у цій справі, стосувалася виконання ухвали апеляційного суду від 25.01.2018р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать відповідачу у цій справі, та підлягають до сплати позивачу, а банк, в якому були відкриті рахунки відповідача, на яких перебували його власні кошти та на які накладався арешт, знаходився у межах виконавчого округу, на території якого приватний виконавець, що виніс спірну постанову про відкриття провадження, здійснював свою діяльність та відомості щодо якого були внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
У справі ж, що розглядається, визначальною обставиною є те, що відповідач, приймаючи до виконання виконавчий документ помилково вважав, що місцезнаходження майна боржника належить до виконавчого округу, на території якого він здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, бо таке майно на цій території відсутнє.
За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2019р. ВП №59189856 прийнята відповідачем з порушенням приписів ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).
Згідно з п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому таке рішення приватного виконавця є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірна постанова підлягає скасуванню, як і постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 01.07.2019 року, прийнята у виконавчому провадженні ВП №59189856, відкритому не за місцем виконання, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що на підставі ч.1 ст.139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80грн., понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни.
Щодо клопотання представника позивача ОСОБА_2 про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зважаючи на те, що станом на час розгляду справи та до закінчення судових дебатів представником позивача було лише висловлено заяву про намір надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу для їх подальшого розподілу, проте самих доказів на підтвердження таких витрат надано не було, на даний час відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 23.05.2019 року у виконавчому провадженні ВП №59189856, яке відкрито при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №9491 від 02.05.2019 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 01.07.2019 року у виконавчому провадженні ВП №59189856.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (р. н .о.к.п.п. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).
У здійсненні розподілу витрат на правничу допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частинною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 19.08.2019 року.

Суддя О.М. Турова