Справа № 260/775/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 рокум. Ужгород№ 260/775/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання - Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Закарпатська митниця Державної фіскальної служби - представники - Василенко Ірина Юріївна та Струк Тарас Богданович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, рішення про коригування митної вартості та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби (88000, Закарпатська область м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ), в якому просив суд: "1. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305200/2019/00087; 2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2019/000087/2 від 30.05.2019 р.; 3. Зобов`язати митний орган прийняти висновок про повернення з Державного Бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; 4. Стягнути з відповідача на мою користь суму сплаченого мною судового збору."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року дану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Розгляд даної адміністративної справи відкладався з існуванням на те об`єктивних причин.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Позивач вказує, що 29 травня 2019 року уповноваженою особою Левко Т.М. було подано до Закарпатської митниці митну декларацію від 29 травня 2019 року, з метою здійснення митного оформлення легкового автомобіля марки BMW, модель 520d, № кузова НОМЕР_2 . Митна вартість товару визначена за ціною договору (основний метод). На підтвердження заявленої митної вартості було подано всі необхідні документи. Однак, відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305200/2019/00087, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA305000/2019/000087/2 від 30 травня 2019 року, у зв`язку з чим заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу у розмірі 8000 Євро не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю заявленої митної вартості з ціновою інформацією щодо цього товару, наявною у митного органу, поданих документах декларантом документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та неподання додаткових документів необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару. У зв`язку з чим відповідачем митну вартість товару визначено резервним методом: проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних товарів та з довідковою інформацією та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості. Позивач не погоджується із спірними рішеннями, оскільки відповідачу було подано всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів; подані документи не містять розбіжностей, відсутні ознаки підробки, а також документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім цього, приймаючи спірні рішення митний орган не довів наявність у нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної ним за ціною контракту митної вартості, а також необґрунтовано застосував другорядний метод визначення, у той час, коли декларантом були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.

У відзиві на позов представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що 29 травня 2019 року декларантом було подано до митного оформлення митну декларацію на товар - легковий автомобіль марки BMW, модель 520d, № кузова НОМЕР_2 з метою випуску його у вільний обіг на адресу громадянина ОСОБА_1 .. Митна вартість товару у вказаній митній декларації заявлена декларантом самостійно за першим (основним) методом і з урахуванням транспортних витрат (100 євро) становить 239385,63 грн. (еквівалент 8100 євро). Під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО "Інспектор" для транспортного засобу з VIN- кодом НОМЕР_2 зґенеровано числовий індикатор вартості на рівні 12500 євро. В рамках виконання митних формальностей, зґенерованих АСАУР, посадовою особою, що здійснювала митне оформлення було направлено електронний запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення митної вартості товару. Для підтвердження митної вартості товару до митного оформлення надано у тому числі: комерційний рахунок від 27 травня 2019 № 2019/000045, реєстраційні документи на транспортний засіб, довідки про транспортні витрати від 29 травня 2019 року № б/н, німецька експортна декларація (без цінової інформації) від 29 травня 2019 року № MRN 19DE56E9, однак такі не містили всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, а також всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарі, не вказано географічний пункт, звідки саме здійснювалось транспортування до митного кордону України. З огляду на викладене вище, заявлену митну вартість товару було скориговано із застосуванням резервного методу на підставі цінової інформації (12600 євро), зґенерованої АСАУР для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_2 . Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Під час розгляду справи по суті позивач позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представники відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечили та просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою митного оформлення вказаного товару уповноваженою особою (митним брокером) Левко Т.М. в інтересах позивача (декларанта) подано до Закарпатської митниці ДФС митну декларацію від 29 травня 2019 року № UA305200/2019/029137, з метою здійснення митного оформлення легкового автомобіля марки BMW, модель 520d, № кузова НОМЕР_2 (а.с.а.с. 35, 36).

У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору 8000 євро (графа 42 митної декларації). Митна вартість товару з урахуванням транспортних витрат у розмірі 100 євро становить 8100 євро.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: рахунок-фактура (інвойс) від 27 травня 2019 року № 219/000045 (а.с. 28); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29 травня 2019 року № UA305260/2019/001945 (а.с. 29); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу І від 27 травня 2019 року № A-S-C-147/19-00049 (а.с. 30); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІІ від 27 травня 2019 року № НОМЕР_3 (а.с.а.с. 31, 32); документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29 травня 2019 року №б/н (а.с. 33); договір про надання послуг митного брокера від 28 травня 2019 року № 28/05-1 (а.с. 40); лист ДФС України від 20 вересня 2019 року № 31001/7/99-9; копія митної декларації країни відправлення від 27 травня 2019 року № MRN 19DE56E9 (а.с. 34).

Під час здійснення митних формальностей за поданою декларантом митною декларацією, відповідач запропонував йому провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На запит митниці декларантом було повідомлено, що документи для підтвердження заявленої митної вартості товару надаватися не будуть (а.с. 70).

Рішенням Закарпатської митниці ДФС про коригування митної вартості № UА305000/2019/000087/2 від 30 травня 2019 року проведено коригування митної вартості задекларованого позивачем товару та розраховану декларантом митну вартість товару у розмірі 8000 євро скориговано до 12600 євро за резервним методом визначення митної вартості.

У графі вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що заявлена декларантом за основним методом митна вартість транспортного засобу BMW, 2013 року випуску модель 520d, № кузова НОМЕР_2 виготовлення у розмірі 8000 євро не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю з ціновою інформацією, наявною у митного органу, а саме: автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_2 зґенеровано індикатор ризику по вартості на рівні 11450 євро, у зв`язку з цим митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості. Отже, митна вартість вказаного автомобіля визначена за шостим (резервним) методом та з урахуванням витрат на транспортування та страхування складає 12500 євро + 100 євро = 12600 євро (а.с.а.с. 26, 27).

На підставі рішення про коригування митної вартості, Закарпатською митницею ДФС видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA305200/2019/00087 від 30 травня 2019 року (а.с. 25).

Згідно із статтею 19 частиною 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 частини 1 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 24 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 52 частини 1 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із статтею 53 частини 1 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно зі статтею 53 частиною 2 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до статті 53 частини 3 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із статтею 54 частиною 4 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Як вже зазначалося, декларант надав наявні у нього документи для підтвердження митної вартості транспортного засобу, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) від 27 травня 2019 року № 219/000045 (а.с. 28); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29 травня 2019 року № UA305260/2019/001945 (а.с. 29); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу І від 27 травня 2019 року № A-S-C-147/19-00049 (а.с. 30); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ІІ від 27 травня 2019 року № НОМЕР_3 (а.с.а.с. 31, 32); документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29 травня 2019 року №б/н (а.с. 33); договір про надання послуг митного брокера від 28 травня 2019 року № 28/05-1 (а.с. 40); лист ДФС України від 20 вересня 2019 року № 31001/7/99-9; копія митної декларації країни відправлення від 27 травня 2019 року № MRN 19DE56E9 (а.с. 34).

Крім того, в матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії вказаних документів на іноземній мові перекладені українською мовою (а.с.а.с. 86-99).

Відповідно до статті 54 частини 1 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (стаття 54 частина 2 МК України).

Відповідно до статті 54 частини 3 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з статтею 54 частиною 6 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (стаття 54 частина 7 МК України).

Відповідно до статті 55 частини 1 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до статті 55 частини 2 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені статтею 57 Митного кодексу України.

Так, відповідно до статті 57 частини 1 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до статті 57 частини 2 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 у справі №809/1884/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, відповідачем відповідно до статті 53 частини 3 МК України здійснено запит додаткових документів для підтвердження митної вартості транспортного засобу. Підставою для витребування відповідачем додаткових документів, було спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості.

Судом встановлено, позивачем не надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені статтею 53 частиною 2 Митного кодексу України, оскільки документи, що були подані разом з митною декларацією містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами статті 58 частин 4, 5 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 820/1780/18 .

Крім того, суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19 лютого 2019 року в справі №805/2713/16-а.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені статті 58 частиною 2 Митного кодексу України.

Так, відповідно до статті 58 частини 2 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відтак, вимоги статті 53 частин 3, 4 та статті 58 частини 2 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Однак, відповідач, у оскарженому рішенні про коригування митної вартості обмежився лише загальним висновком про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, не зазначив при цьому які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими та в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності наявні в поданих декларантом документах, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті статті 55 частини 2 МК України.

Крім того, всупереч положенням статті 55 частини 2 пункту 4 МК України відповідач не навів у рішенні про коригування митної вартості товарів обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування, а саме: не зазначив номер та дату митної декларації, на підставі якої скориговано митну вартість імпортованого товару; пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Вищезазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позивач при митному оформленні надав наявні в нього та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості за ціною договору. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного, а саме: резервного методу.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та обставин, встановлених судом, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від № UА305200/2019/00087 від 30 травня 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2019/000087/2 від 30 травня 2019 року Закарпатської ДФС, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача з приводу зобов`язання митного органу прийняти висновок про повернення з Державного Бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Питання стягнення надмірно сплаченої суми митних платежів, врегульовано нормами статті 301 МК України, статтею 43 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року за № 643 (далі по тексту - Порядок № 643) та Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року за № 1146 (далі по тексту - Порядок № 1146).

Так, у відповідності до статті 301 частин 1 та 3 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України; помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 43 ПК України, надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику податків. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів з дня виникнення надміру сплаченої суми.

Процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 301 МК, визначає Порядок № 643.

Відповідно до розділу III Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів (пункт 1).

За результатами опрацювання заяви митний орган готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням. Заява платника податку, висновок, завізований відповідним підрозділом митниці, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами (пункти 5, 6).

Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (пункт 8).

Взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком № 1146, відповідно до якого на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та здійснює повернення коштів з бюджету.

З урахуванням зазначеного, законодавством визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов`язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком № 643 та Порядком № 1146, на підставі відповідної заяви платника.

Таким чином, вимоги в частині повернення коштів з Держбюджету, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Подібна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі № 21-21а14 та у справі № 21-29а14 за позовом ПАТ"Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання протиправним рішення, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, повернення надмірно сплачених платежів. Так, у вказаних справах, на підставі системного аналізу положень Митного кодексу України; Порядку повернення, Порядку взаємодії (чинних на час виникнення спірних відносин), колегія суддів Верховного Суду України дійшла до висновку, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов`язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Водночас посилання позивача на постанову Верховного суду від 16.09.2015 у справі №826/4418/14, є помилковим, оскільки вказана постанова ухвалена у справі з іншими фактичними обставинами (відповідачем по справі (митним органом) в порушення встановленого порядку не було опрацьовано відповідну заяву про повернення надмірно сплачених митних платежів), тобто заява була подана.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивачем не подавалась будь-яка заява про повернення надмірно сплачених митних платежів, а відтак відповідачем, відповідно не було допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду вказаної заяви.

Зважаючи на завдання адміністративного судочинства, посилання позивача на можливе порушення його прав у майбутньому не може бути предметом судового розгляду в межах адміністративної справи.

Таким чином, у вимозі позивача щодо зобов`язання митного органу прийняти висновок про повернення з Державного Бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів необхідно відмовити, оскільки відповідно до наведених норм та зважаючи на правову позицію Верховного Суду, процедура повернення надмірно сплачених митних платежів, визначена Порядком № 643 та Порядком № 1146, яка позивачем не була дотримана.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 частини 2 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від № UА305200/2019/00087 від 30 травня 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2019/000087/2 від 30 травня 2019 року Закарпатської ДФС не відповідають критеріям, встановленим статтею 2 частини 2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 частин 1 та 3 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судового збору у розмірі 2866,72 (2098,32+768,40) грн..

Таким чином, із врахуванням часткового задоволення позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної фіскальної служби судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 2098,32 грн..

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби (88000, Закарпатська область м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, рішення про коригування митної вартості та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305200/2019/00087 від 30 травня 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2019/000087/2 від 30 травня 2019 року.

У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної фіскальної служби (88000, Закарпатська область м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ) судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2098,32 (двох тисяч дев`яносто восьми грн. 32 коп.) грн..

У задоволенні позову в частині решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 07 серпня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 15 серпня 2019 року.

СуддяС.Є. Гаврилко