Справа № 500/563/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/563/19

13 серпня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Васильчук І.Б., Неділенько В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільська митниця Державної фіскальної служби України про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тернопільської митниці ДФС України (далі - відповідач), в якій просить:

скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року;

скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про відмову у прийнятті митної декларації, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403000/2018/00064.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 для здійснення митною оформлення легкового автомобіля марки BMW, модель X5 xDRIVE, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 було подано до Тернопільської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA403010/2018/009389 від 15.11.2018 року. Для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем додані всі документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України), а відтак у митного органу були відсутні підстави для відмови в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного.

За таких підстав, вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року та картку відмови №UA403000/2018/00064 у митному оформлені (випуску) товарів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.03.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 21.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 02.04.2019 року Тернопільською митницею ДФС подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.51-55), просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що декларантом документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та не подано до митного оформлення повного пакету документів, визначених ч.2 ст.53 МК України, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості. Також на вимогу митного органу не подано додаткових документів, згідно із ч.3 ст.53 МК України, для підтвердження заявленої митної вартості. Крім того, за основу для обрахунку митної вартості взято вартість визначену відповідно до витягу з інтернет каталогу "Schwackenet" №002919/28121403 від 28.11.2018 року у сумі 17773,11 євро, транспортні витрати у розмірі 800,00 доларів США, що є значно вищою за заявлену позивачем, самостійно визначену за резервним методом визначення.

З огляду на викладене, вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року та картку відмови №UA403000/2018/00064 у митному оформлені (випуску) товарів прийняті у відповідності до вимог чинного митного законодавства України та з урахуванням всіх обставин.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові (а.с.3-9) та відповіді на відзив (а.с.81-82). Повідомив, що позивачем оплачено нерезиденту вартість автомобіля готівкою, на підтвердження чого і було подано рахунок-фактура №1789 від 17.08.2018 року. Надані декларантом документи дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару без застосування коригування митної вартості, а цінова інформація з мережі інтернет взята за середніми цінами колісних транспортних засобів європейських виробників, що є вищими ніж на американському ринку автомобілів, оскільки використано довідник видавництва Німеччини.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з мотивів викладених у відзиві (а.с.51-55), просили у задоволенні позову відмовити. Звернули увагу, що до закінчення митного оформлення декларантом документи (чи відомості), що підтверджують митну вартість товарів у повному обсязі надані не були, а відтак відповідачем обґрунтовано та законно здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням цінової інформації, наявної в митному органі та прийнято рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу та оформлена картка відмови у митному оформлені. На переконання митного органу, операція купівлі-продажу імпортованого товару позивача з юридичною особою, яка зобов`язана вести бухгалтерський облік, потребує підтвердження платіжним документом. Також, позивачем не представлено жодних транспортних документів, а лише самостійно визначено суму витрат перевезення товару. Водночас, каталоги Schwacke є основними джерелами цінової інформації для перевірки та визначення митної вартості транспортних засобів. При цьому, уповноваженою особою позивача 17.12.2018 року подано митну декларацією №UA403010/2018/010812, за якою товар випущено у вільний обіг, з митною вартістю товару, визначеною відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_2 17.08.2018 року придбано у нерезидента "DA MOTORS LLC" транспортний засіб марки BMW, модель X5 xDRIVE, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Агентом з митного оформлення 15.11.2018 року було подано до митного оформлення митну декларацію №UA403010/2018/009389 (а.с.56). У вказаній митній декларації заявлено до митного оформлення товар - автомобіль легковий, марки BMW, модель X5 xDRIVE, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , та самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору, яка складає 6600,00 доларів США.

Одночасно із митною декларацією надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) №1789 від 17.08.2018 року (а.с.21), декларація про походження товару №F34553К від 17.08.2018 року (а.с.23), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА209030/2018/64460 від 08.11.2018 року (а.с.22), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 17.08.2018 року, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 383/18 від 15.11.201 року (а.с.24-35), договір про надання послуг митного брокера № 1298 від 05.11.2018 року, довідку про вартість перевезення товару від 15.11.2018 року (а.с.38), паспорт громадянина України (а.с.40-42), довідка №13.11.2018-19 від 13.11.2018 року (а.с.37), паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України (а.с.44).

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю: "103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби"; "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Також, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" проінформовано про можливий ризик заниження бази оподаткування та ухилення від сплати митних платежів в повному обсязі (а.с.59).

Посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання запит №2479 від 15.11.2018 року щодо правильності визначення митної вартості товарів (а.с.60).

Також, Тернопільською митницею ДФС 15.11.2018 року розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до ч.2 ст.53 МК України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати (за наявності): копію митної декларації країни відправлення; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг (а.с.61).

Листом від 16.11.2018 року агентом з митного оформлення надана відповідь митному органу про неможливість подання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості (а.с.62).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA403010/2018/009389 від 15.11.2018 року та доданих до неї документів, в тому числі рахунку-фактура №1789 від 17.08.2018 року, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним (шостим) методом визначення митної вартості товарів згідно ст.64 МК України у розмірі 17773,11 євро (а.с.17).

Зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України.

За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості даного транспортного засобу згідно інтернет каталогу SchwaсkeNet №002919/28121403 від 28.11.2018 року у сумі 17773,11 євро (а.с.63-65, 84-86), транспортні витрати у розмірі 800,00 доларів США.

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року відповідачем відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403000/2018/00064, якою позивачу відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів (а.с.18).

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року та карткою відмови №UA403000/2018/00064 у митному оформлені (випуску) товарів, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Поряд з цим, МК України містить також і спеціальний розділ 12 "Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами", який містить спеціальні норми і вимоги щодо переліку документів, які подаються громадянами при переміщенні товарів через митний кордон України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності (ч.1 ст.364 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (ч.3 ст.368 МК України).

Як передбачено ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Положеннями ч.6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Згідно з ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст.57 МК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові, а митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому суд вважає за необхідне наголосити, що основним документом у спірних правовідносинах, який підтверджує митну вартість товару, є платіжний документ, що стосується оцінюваного товару.

Як вбачається з матеріалів справи, надані декларантом для митного оформлення документи не містять усі необхідні дані, що давали б можливість митному органу встановити заявлені декларантом числові значення складових митної вартості товару, і їх перелік не відповідав вимогам ч.2 ст.53 МК України, оскільки платіжний документ щодо оцінюваного товару, як і транспортні (перевізні) документи на підтвердження вартості перевезення, були відсутні у наведеному переліку.

В свою чергу, позивач наголошує на оплаті нерезиденту "DA MOTORS LLC" вартість автомобіля готівкою, на підтвердження чого і було подано рахунок-фактура №1789 від 17.08.2018 року на суму 6600,00 доларів США.

Разом з тим, прихідний касовий ордер, касовий чек чи інший документ держави експортера про прийняття визначеної суми готівки від громадянина до митного оформлення не подавалися.

Водночас, у спірному випадку витрати на транспортування не включені у вартість товару, понесені, як самостійно зазначає позивач, у розмірі 800,00 доларів США, до митної вартості товару, вказаної у митній декларації №UA403010/2018/009389 від 15.11.2018 року, у розмірі 6600,00 доларів США не включені, яка виключно відповідає ціні у виписаному рахунку-фактура №1789 від 17.08.2018 року.

З огляду на той факт, що платежі, які були здійснені покупцем оцінюваних товарів, позивачем підтверджені не були, зважаючи на вимоги ч.3 ст.58 МК України (у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України ), основний метод застосуванню не підлягав.

Крім того, на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості були відсутні митні оформлення ідентичних товарів, які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація даної продукції на ринку від виробника за час максимально наближений до моменту прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, що свідчить про неможливість застосування другорядного методу визначення митної вартості ціною договору щодо ідентичних товарів.

Також були відсутні митні оформлення подібних товарів, які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх якість та репутація даної продукції на ринку від виробника за час максимально наближений до моменту прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, що свідчить про неможливість застосування другорядного методу визначення митної вартості ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Другорядний метод визначення митної вартості ціною договору на основі віднімання вартості щодо подібних товарів також не був застосований, оскільки на момент визначення заявленої позивачем митної вартості було відсутнє документальне підтвердження про ціну одиниці товару, що були продані на території України, з поправкою відповідно до ч.2, 3 ст.62 МК України.

Другорядний метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не був застосований, оскільки відсутнє документальне підтвердження щодо витрат, які включаються в ціну товарів відповідно до ст.63 МК України.

Таким чином, відповідачем послідовно застосовувались методи визначення митної вартості, разом з тим, таку визначити за жодним з них не вдалося, тому відповідно до ст.64 МК України митна вартість на імпортований позивачем товар визначена з використанням резервного методу.

При цьому, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, із змінами та доповненнями (надалі - Методика) встановлено, що вартість колісних транспортних засобів (надалі - КТЗ) та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (п.7.53 Методики).

Згідно з Методикою провідними країнами-експортерами КТЗ є Німеччина - для КТЗ європейських виробників; США - для КТЗ американського ринку автомобілів (п.7.53.1 Методики).

У додатку 8 до Методики вказано перелік рекомендованих нормативно - правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням.

Серед рекомендованих джерел вказаний довідник "SuperSCHWACKE", видавництва "Eurotax", Швейцарія, який використовується фахівцями-товарознавцями, експертами при визначенні рівня вартості вживаних транспортних засобів.

За результатами проведеного дослідження, у митного органу наявний витяг з інтернет каталогу "Schwackenet" №002919/28121403 від 28.11.2018 року про вартість даного колісного транспортного засобу у розмірі 17773,11 євро.

Водночас, суд вважає за необхідне відзначити, що 17.12.2018 року уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення митну декларацію №UA403010/2018/010812 (а.с.66), за якою товар - легковий автомобіль марки BMW, модель X5 xDRIVE, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , випущено у вільний обіг за митною вартістю, визначеною оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості за резервним методом.

Так, правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 визначає Порядок заповнення митних деклараційна бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року №651, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за №1372/21684 (далі - Порядок № 651).

Згідно глави 2 розділу ІІ "Заповнення граф митних декларацій" Порядку №651 графа 43 "Метод визначення вартості" (далі також - МВВ) графа заповнюється в разі з`явлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів.

У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався.

У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Тобто, у лівому підрозділі графи вказується порядковий номер МВВ, який застосовано декларантом, а у правому підрозділі - порядковий номер МВВ, який застосовано митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Допитаний в ході судового розгляду свідок брокер ОСОБА_3 , яким, як уповноваженою особою позивача, безпосередньо подано до митного органу нову митну декларацію з даного приводу повідомив про зазначення в лівій колонці графи 43 - 6 (резервний метод) у зв`язку з консультаціями з представниками митниці. Визнав факт того, що з таке внесенням даних до митної декларації лівій колонці графи 43 - 6 (резервний метод) свідчить про самостійне визначення митної вартості автомобіля за вказаною ціною.

Як вже зазначено вище, 17.12.2018 року уповноваженою особою декларанта подано нову митну декларацію №UA403010/2018/010812, у лівому підрозділі графи 43 якої проставлено 6 - тобто визначений резервний метод визначення митної вартості. Правий підрозділ залишено пустим, що свідчить про самостійне визначення декларантом митної вартості, без урахування рішення про коригування митної вартості.

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач вказав, що він не згоден з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірному рішенні.

Відтак, він мав право скористатись правом випущення товару у вільний обіг на умовах, визначених ч.7 ст.55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), вказавши у правому підрозділі графи 43 порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Крім того, у випадку забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України у графі 48 "Відстрочення платежу", відповідно до глави 2 розділу ІІ Порядку № 651 зазначається кінцевий термін дії гарантії.

Отже, не заповнивши у новій митній декларації праву колонку графи 43 "Код МВВ" та графу 48 "Відстрочення платежів" уповноваженою особою позивача, фактично свідчить про згоду із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, визначеними митним органом.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що враховуючи наявність підстав, передбачених ч.6 ст.54 МК України, Тернопільською митницею ДФС правомірно було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та відповідно до положень ст.55 МК України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року та надана за насідками такого картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2018/00064.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, про що описано вище.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України, суд приходить до висновку відповідачами правомірно та обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року та картку відмови №UA403000/2018/00064 у митному оформлені (випуску) товарів та визнає їх таким, що прийняті відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Тернопільської митниці ДФС про скасування рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000080/2 від 28.11.2018 року та скасування рішення Тернопільської митниці ДФС про відмову у прийнятті митної декларації, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403000/2018/00064.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.