Справа № 826/1402/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДО Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2019 року справа №826/1402/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:
позивача: Чуракової Н.М.;
відповідача: не з'явились
розглянувши у судовому засідання питання ухвалення додаткового рішення суду в адміністративній справі
за позовомДержавного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (далі по тексту - позивач, ДТГО "Південно-Західна залізниця")
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Офіс великих платників податків ДФС)
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 серпня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у справі №826/1402/17 адміністративний позов задоволено частково.

Водночас при ухваленні рішення у справі судом не вирішено питання щодо позовних вимог, які були збільшені заявою позивача від 10 травня 2017 року, з приводу яких досліджувалися докази, а саме: правомірність податкових повідомлень-рішень від 12 жовтня 2016 року № та №.

Питання щодо позовних вимог в частині правомірності податкових повідомлень-рішень від 12 жовтня 2016 року № та № призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 14 серпня 2019 року представник позивача необхідність ухвалення додаткового рішення підтримав, представник відповідача до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На сторінках 310-326 акта перевірки №1534/28-10-14-01/04713033 від 28 вересня 2016 року перевіряючими висловлено думку про заниження позивачем задекларованої суми земельного податку у періоді, що перевірявся, на підставі якої у подальшому прийнято податкові повідомлення-рішення від 12 жовтня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з юридичних осіб, код платежу 18010500, на загальну суму 5 455 102,00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 3 636 735,00 грн. та штрафним (фінансовими) санкціями - 1 818 367,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з юридичних осіб, код платежу 18010500, на загальну суму 5 740 617,00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 3 827 078,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 1 913 539,00 грн.

Однією з підстав для висновку податкового органу було зазначено про незастосування позивачем підвищуючого коефіцієнту до сум земельного податку стосовно земельних ділянок, які розташовані на територіях та об'єктах історику-культурного призначення.

Так, перевіряючими в акті перевірки зазначено про заниження позивачем земельного податку на суму 360 027,34 грн. по Солом'янському району м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що за земельними ділянками розташованими за адресою м. Київ, Солом'янський район, площа Вокзальна, 1 (кадастровий номер :72:440:0095), м. Київ, Солом'янський район, площа Вокзальна, 1 (кадастровий номер 72:440:005), м. Київ, Шевченківський район, вулиця Комінтерна, 7/9 (кадастровий номер :76:046:0018), м. Київ, Шевченківський район, вулиця Лисенка, 6 (кадастровий номер 76:013:002) нормативна грошова оцінка, на підставі якої нараховується сума земельного податку, визначена з урахуванням коефіцієнту, що застосовується до земель, які знаходяться в зоні охорони пам'яток місцевого значення.

Застосування підвищуючого коефіцієнта до земельного податку за іншими земельними ділянками відповідач аргументує посиланням на письмову відповідь Головного управління охорони культурної спадщини КМДА, на зроблений ними запит.

Водночас, відповідачем не надано доказів того, що земельні ділянки, які використовуються позивачем, за своїм функціональним призначенням віднесені до ділянок, які знаходяться в зоні охорони пам'яток місцевого значення.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Пунктом 274.1 статті 274 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок/, зазначених у статтях 272, 273, 276 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 276.3 Податкового кодексу України податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах історико-культурного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється у розмірі, обчисленому із застосуванням таких коефіцієнтів:

- місцевого значення - 1,5.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для застосування позивачем підвищуючого коефіцієнту до таких земельних ділянок.

Ще однією підставою для висновку відповідача про заниження земельного податку, слугував висновок про неправомірність використання пільги із земельного податку.

З матеріалів справи вбачається, що рішеннями Київської міської ради Державному територіально-галузевому об'єднанню "Південно-Західна залізниця", як платнику податку, надано пільгу по сплаті земельного податку у розмірі 95 %, цільове призначення пільги: на погашення заборгованості КП "Київпастранс", пов'язаної з забезпеченням функціонування проекту "Міська електричка", а саме:

- у 2013 році - від 13 листопада 2013 року №426/9914 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 08 лютого 2013 року №3/9060 "Про бюджет міста Києва на 2013 рік";

- у 2014 році - від 04 лютого 2014 року №6/10152 "Про бюджет міста Києва на 2014 рік" із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №47/47, від 09 жовтня 2014 року №278/278, від 09 грудня 2014 року №519/519;

- у 2015 році - від 25 грудня 2014 року №731/731 "Про надання пільг по сплаті земельного податку" із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями Київської міської ради від 28 січня 2015 року N 60/925, від 12 лютого 2015 року №66/931.

В акті перевірки працівниками ДФС стверджується що ДТГО "Південно-Західна залізниця" безпідставно застосовано пільгу зі сплати земельного податку у розмірі 95%, затверджену у вищевказаних рішеннях через те, що фактично на земельних ділянках розташовані відокремлені підрозділи ДТГО ПЗЗ. На думку перевіряючих, причиною безпідставності застосування пільги є відсутність відокремлених підрозділів ДТГО ПЗЗ в переліку підприємств і організацій, яким надаються пільги по сплаті земельного податку.

Таким чином, працівники ДФС вважають, що ДТГО "Південно-Західна залізниця" занижено земельний податок, в періоді що перевірявся, у таких сумах:

- Голосіївський район м. Києва - 1 430 845,00 грн.;

- Дарницький район м. Києва - 897 308,00 грн.;

- Дніпровський район м. Києва - 493 918,00 грн.;

- Оболонський район м. Києва - 748 495,00 грн.;

- Печерський район м. Києва - 292 079,00 грн.;

- Подільський район м. Києва - 310 055,00 грн.;

- Святошинський район м. Києва - 1 677 277,00 грн.;

- Солом'янський район м. Києва - 1 527 963,00 грн.;

- Шевченківський район м. Києва - 761 479,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що в переліку підприємств і організацій, яким надаються пільги по сплаті земельного податку вказано, що пільга з земельного податку у розмірі 95% надається ДТГО "Південно-Західна залізниця" на погашення заборгованості КП "Київпастранс", пов'язаної з забезпеченням функціонування проекту "Міська електричка".

Згідно зі статтею 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є, зокрема, власники земельних ділянок та землекористувачі, платниками орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності - орендарі земельних ділянок (пункт 288.2 статті 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 14.1.34, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України власниками земельних ділянок є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно, а землекористувачами - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до норм Земельного кодексу України, Закону України від 06 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" та підпунктів 14.1.34, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України власниками, користувачами та орендарями земельних ділянок є юридичні та фізичні особи, які в установленому законодавством порядку набули права на землю.

Згідно із статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням і здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Отже, враховуючи вищевикладене, пільги з земельного податку надаються юридичним особам в цілому (враховуючи відокремлені підрозділи таких юридичних осіб). Тобто, пільга із земельного податку надана ДТГО "Південно-Західна залізниця" поширюється на всі наявні земельні ділянки, в тому числі й на ті, на яких розташовані його відокремлені підрозділи.

Таким чином, необґрунтованим є донарахування позивачу земельного податку вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки пільга із земельного податку поширюється на всі земельні ділянки, які використовує позивач, у тому числі й на ті, на яких розташовані його відокремлені підрозділи.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в зв'язку з чим, позовна вимога щодо здійснення виплати пенсії в подальшому задоволенню не підлягає, тому, як захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною п'ятою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

У свою чергу відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Оскільки судом не було вирішено питання щодо позовних вимог щодо яких досліджувались докази в частині правомірності податкових повідомлень-рішень від 12 жовтня 2016 року № та №, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру згідно заяви про зміну позовних вимог у розмірі 167 935,80 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 134, 139, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 12 жовтня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з юридичних осіб, код платежу 18010500, на загальну суму 5 455 102,00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 3 636 735,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 1 818 367,00 грн.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 12 жовтня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок з юридичних осіб, код платежу 18010500, на загальну суму 5 740 617,00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 3 827 078,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 1 913 539,00 грн.

3. Стягнути на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 167 935,80 грн. (сто шістдесят сім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до частини п'ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення може бути оскаржене.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" (, адреса: 01034, Київ, вул. Лисенка, 6).

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, Київ, вул. Дегтярівська, 11г).

Дата складення повного рішення суду - 15 серпня 2019 року.

Суддя В.А. Кузьменко