Справа № 240/5898/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/5898/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про відшкодування витрат понесених позивачем на правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву, -
16.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, у якому просить:
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1 .
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , викладену у листі №П-10408/0-6324/0/22-18 від 06.11.2018. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 115-121).

18.07.2019 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, яку суд розцінює, як заяву про винесення додаткового рішення у справі про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с. 105).

Розгляд заяви про винесення додаткового рішення призначено на 01.08.2019 о 09:30.

01.08.2019 електронною поштою на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача у якому він просить розгляд заяви провести без його участі та участі позивача. У клопотанні також зазначив, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 124). Крім того, представником позивача подано заяву про приєднання до матеріалів справи доказів на обґрунтування заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 125).

01.08.2019 на адресу суду електронною поштою надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду заяви на інший день у зв`язку із тим, що представник позивача та позивач не надіслали на адресу відповідача заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також додані до неї документи, що позбавило відповідача можливості ознайомитись з відповідною заявою та подати свої заперечення (а.с. 131-132).

Відповідно до наявної у справі довідки, 01.08.2019 у зв`язку з неприбуттям у судове засідання представників сторін, задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду заяви та з причини перебування судді Єфіменко О.В. у відпустці до 16.08.2019, розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відкладено на 19.08.2019 на 14:00 (а.с. 136).

09.08.2019 представником відповідача подані заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 140-141).

19.08.2019 позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, представник позивача надіслав електронною поштою на адресу суду клопотання про розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без участі його та позивача, вимоги вказаної заяви підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, що зазначені у заяві.

У судовому засіданні 19.08.2019 представник відповідача проти поданої заяви заперечував та просив відмовити у її задоволенні з підстав, що зазначені у запереченнях на заяву (а.с. 141-141). В обґрунтування заперечень пояснив, що позивач та його представник будь-яких заяв чи клопотань на адресу відповідача не надсилав. 16.07.2019 та 01.08.2019 на адресу відповідача надійшли надіслані представником позивача документи, однак оцінку їх належності та допустимості має надати суд під час розгляду заяви у судовому засіданні. Крім того, представник відповідача вважає, що представник позивача вчасно із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не звернувся, оскільки рішення винесене судом у справі 18.07.2019, а відповідні документи та клопотання представником позивача було подано лише 31.07.2019, таким чином, на думку представника відповідача заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має бути залишена без розгляду, оскільки представник позивача не звертався до суду із клопотанням про поновлення йому строку на звернення з відповідною заявою. Також представником відповідача пояснено, що заявлені витрати на правничу допомогу є безпідставно збільшені та неспівмірні із понесеними витратами адвоката на надання правничої допомоги. Пояснив, що дана справа відноситься до категорії нескладних, крім того, вказана категорія справ набула розповсюдженості по інших регіонах України, отже по даній категорії справ сформовано однозначну судову практику. Вказані справи не вирізняються особливою складністю формування правової позиції та доказової бази, доведення неправомірності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Отже, для професійного адвоката не складає великих зусиль здійснення процесу представництва у даній справі, а тому визначені складові гонорару адвоката зокрема у частині підготовки позовної заяви є завищеними. Крім того, представник відповідача пояснив, що договір про надання правничої допомоги не містить номера справи, дана правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 15.11.2016 №908/1051/16. Також, представником відповідача у відзиві зазначено, що на підтвердження фактичного отримання коштів у сумі 5800,00 грн адвокатом Бугайовим Д.М. від ОСОБА_1 , як доказ, має бути додано підтвердження витягом з Книги обліку доходів і витрат адвоката як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за відповідний період. Дані твердження узгоджуються з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 у справі №821/1594/17 (74028749) та від 19.10.2018 у справі №813/4989/17 (77248296), для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне приведення укладених до 15.12.2017 договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та, витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження ферми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні;; особи - підприємці, крім осіб, обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218.

Отже сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5800,00 грн не відповідає фактичним обставинам справи та обсягу здійсненої адвокатом роботи.

Проти розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечував.

У судовому засіданні суд ухвалою від 19.08.2019, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), без виходу до нарадчої кімнати, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 19.08.2019.

Зважаючи на викладене та керуючись приписами ч.3 ст.194, ч.4 ст.229 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу та матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Оскільки питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу не було вирішено у рішенні суду, суд дійшов висновку про необхідність ухвалити додаткове судове рішення щодо повернення судових витрат на правничу допомогу позивачу.

Вирішуючи заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає про таке.

Згідно з вимогами частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Нова редакція КАС України (глава 8 розділу І) змінює підходи до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зміна підходів до питання компенсації витрат на правничу допомогу (відмова від обмеження можливих витрат максимальною сумою) у новій редакції КАС України, водночас, потребувала запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

За визначенням ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частинах 4, 5 статті 134 КАС України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених вище норм, також дає підстави дійти висновку, що законодавець не визначив мінімальних та граничних меж, які стосуються витрат на правову допомогу. При цьому, законодавством також і не визначено будь-якого іншого порядку/методики, який давав би змогу суду дійти чітких висновків з посиланням на спеціальну норму щодо співмірності понесених витрат та відповідного виду і обсягу робіт.

Іншими словами, питання щодо понесених судових витрат на правову допомогу і розподіл таких витрат - пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження), яке має вирішуватись шляхом надання повної, всебічної та об`єктивної оцінки наданим доказам, з урахуванням внутрішнього переконання суду за результатами такої оцінки.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139 КАС України).

Відповідно до частин 3-5 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Таким чином, у КАС України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон України №5076-VI).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України №5076-VI).

Відповідно до ст.30 Закону України №5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст.30 Закону України №5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 справа №915/237/18 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 83412981).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п.269).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надані суду:

- договір від 18.03.2019 про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 61-62);

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЖТ №000958 (а.с. 26);

- квитанції до прибуткового касового ордера №27 від 13.04.2019 та №25 від 18.03.2019 (а.с. 66-67) №35 від 22.06.2019 та №31 від 18.05.2019 (а.с. 106-107) на підтвердження оплати за надану правничу допомогу;

- копія додатка №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2019 (а.с. 63, 127);

- копія акта приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 18.07.2019, в якому визначено, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 18.03.2019 адвокатом Бугайовим Д.М. надано клієнту наступні послуги: складання адвокатського запиту від 23.03.2019, витрачено 20 хвилин, вартість послуги 300,00 грн; складання адміністративного позову від 13.04.2019, витрачено 1 годину, вартість послуги 1000 грн; складання відповіді на відзив від 18.05.2019, витрачено 30 хвилин, вартість послуги 500 грн; участь у судовому засіданні від 20.06.2019, витрачено часу 40 хвилин; вартість послуги 2000 грн; участь у судовому засіданні від 18.07.2019, витрачено часу 40 хвилин, вартість послуги 2000 грн. Загальна вартість усіх наданих послуг складає 5800,00 грн (п`ять тисяч вісімсот гривень 00 копійок) (а.с. 128).

З аналізу положень статті 134 КАС України видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Зі змісту акта приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги встановлено, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є співмірними та обґрунтованими, зокрема:

- складання адвокатського запиту від 23.03.2019, витрачено 20 хвилин, вартість послуги 300,00 грн;

- складання відповіді на відзив від 18.05.2019, витрачено 30 хвилин, вартість послуги 500 грн;

- участь у судовому засіданні від 20.06.2019, витрачено часу 40 хвилин; вартість послуги 2000 грн;

- участь у судовому засіданні від 18.07.2019, витрачено часу 40 хвилин, вартість послуги 2000 грн. Загальна вартість усіх наданих послуг складає 5800,00 грн (п`ять тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Суд зауважує, що дана справа відноситься до справ незначної складності, щодо яких на момент звернення позивача до суду сформовано сталу практику їх розгляду.

Отже, даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Дані судові справи не вирізняються особливою складністю формування правової позиції та доказової бази, доведенням неправомірності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень тощо.

Крім того, у поданій заяві, а так само і у договорі про надання правової (правничої) допомоги, учасниками цього договору не наведено жодних аргументів та не обумовлено будь-яких мотивів про віднесення тієї чи іншої послуги до певної категорії складності і визначення відповідних сум. Крім цього, представником позивача включено у звіти наданих послуг таку категорію послуг, як складання адвокатського запиту від 23.03.2019 та складання відповіді на відзив від 18.05.2019. На думку суду, такі послуги є необґрунтованими, оскільки встановлення їх обсягу, розміру та кількості є неможливим по своїй суті до визначення, в інтерпретації з наведеними категоріями складності.

Одним з основних прецедентів щодо угод про виплату адвокату гонорару в разі виграшу є справа "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга №31107/96, у якій ЄСПЛ узагальнив свою минулу практику з цього питання і сформулював основні положення стосовно таких угод. Суд зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 06.11.1980, скарга №6538/74), відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Підсумовуючи викладене вище у призмі вимог національного законодавства (яке по суті не визначає чіткого врегулювання питань щодо відшкодування правової допомоги), та висновків Європейського суду з прав людини - суд дійшов висновку про те, що витрати представника позивача у відповідності до наданих доказів, та матеріалів справи слід обрахувати виходячи із реальних обставин, які стосуються складання цих документів, і реальної участі представника позивача в судових засіданнях. При цьому, суд вважає, що розумним і співмірним розміром таких витрат, є час витрачений на складання процесуальних документів з розрахунку 1 година вартості послуг адвоката - 1000 грн за 1 годину наданих послуг та участі адвоката у судових засіданнях з розрахунку 1 година вартості послуг адвоката - 2000 грн за 1 годину наданих послуг.

Суд звертає увагу, що положення договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2019 мають загальний характер та стосуються правничого супроводу діяльності позивача у різних аспектах, а не тільки у судових провадженнях.

Отже, обґрунтовуючи понесені витрати на професійну правову (правничу) допомогу за даним Договором, позивач має довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між понесеними витратами (або витратами, які можуть бути понесені у майбутньому) та послугами, наданими в межах розгляду даної конкретної справи.

Крім того представником позивача, не надано жодних доказів того, що дані послуги були надані саме у зв`язку з розглядом Житомирським окружним адміністративним судом справи №240/5898/19.

Разом з тим, судом встановлено, що у межах даної справи №240/5898/19 представником позивача зазначено, що загальний обсяг процесуальних документів, які стосуються розгляду справи по суті (позовна заява, адвокатський запит, відповідь на відзив) (а.с. 5-6; а.с. 10; а.с. 81-82) становить 5 аркушів (витрачений час 1 год. 50 хв.), що у грошовому виразі складає 1800,00 грн.

Загальний час участі представника позивача у судових засіданнях становить 1 год. 20 хв., та у грошовому виразі складає 4000,00 грн.

У ході судового розгляду, обґрунтування і доводи, які зазначені у заяві представника позивача про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу частково знайшли своє підтвердження, відтак така заява підлягає задоволенню у частині стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень на користь позивача витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн з наступних підстав.

Необґрунтованим і безпідставним на думку суду є включення до акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 18.07.2019 таких послуг, як складання адвокатського запиту та складання відповіді на відзив, оскільки вказаний перелік послуг не підтверджено жодним доказом, який давав би можливість визначити суду об`єм робіт, їх складність, відтак заява у цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, в акті приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 18.07.2019, який доданий до заяви, зокрема міститься така послуга як участь у судовому засіданні 20.06.2019 та 18.07.2019, по 40 хвилин на кожне судове засідання, вартість послуги - 4000,00 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з протоколу судового засідання від 20.06.2019 встановлено, що судове засідання у справі №240/5898/19 тривало 20 хвилин, а не 40, як зазначено представником позивача в акті приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 18.07.2019 (а.с. 128). Крім того, у додатку №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2019 (а.с. 63) не зазначено тривалість часу, яка має бути витрачена на вчинення тих чи інших дій на виконання умов вказаного Договору.

Також суд зазначає, що у додатку №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2019 (а.с. 63), доданому до матеріалів позовної заяви під час звернення до суду з даним позовом, представник позивача зазначає вартість такої послуги, як участь у судовому засіданні у розмірі 2000 грн за 1 участь, однак у додатку №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2019 (а.с. 127), доданому до заяви від 01.08.2019 на обґрунтування відшкодування витрат на професійну правову (правничу) допомогу зазначає 3000 грн за 1 годину участі у судовому засіданні.

З огляду на вищезазначене заява представника позивача підлягає задоволенню лише у частині стягнення витрат на участь у судових засіданнях у розмірі 2000,00 грн (з розрахунку, 2000,00 грн (вартість однієї години участі адвоката у судовому засіданні) х на 1 годину (60 хвилин) (фактичний час, витрачений адвокатом на участь у судових засіданнях у справі).

Проаналізувавши зроблений представником позивача детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), враховуючи критерій обґрунтованості та співмірності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що до належних та підтверджених позивачем належать судові витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 3000,00 грн, які складаються з наступного: складання адміністративного позову від 13.04.2019, тривалість витраченого часу становить - 1 година; участь у судовому засіданні 20.06.2019, тривалість витраченого часу становить - 20 хвилин; участь у судовому засіданні 18.07.2019, тривалість витраченого часу становить 40 хвилин. Загальна тривалість витраченого часу становить - 2 (дві) години. Таким чином загальна вартість усіх наданих послуг складає 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правову (правничу) допомогу та часткове задоволення заяви (клопотання) про вирішення питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.252 КАС України) щодо розподілу судових витрат у розмірі 3000,00 грн за рахунок суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до положень ч.5 ст.252 КАС України, додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 132, 134, 143, 229, 248, 250, 252, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Заяву представника позивача про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.).

У задоволенні решти частини заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 19 серпня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко

ухвалено додаткове судове рішення, в тому числі за ініціативою суду