Справа № 9901/229/19
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2019 року

м.Київ

справа №9901/229/19

адміністративне провадження №П/9901/229/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г., Шарапи В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Вітковської К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Погребняка С.П,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та нечинним рішення,

встановив:

26 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія), в якому просив:

- визнати протиправним та нечинним рішення КДКП від 3 квітня 2019 року №103дп-19, яким прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 . притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;

- визнати протиправними дії Комісії про відкриття 7 лютого 2019 року дисциплінарного провадження стосовно прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1. на підставі дисциплінарної скарги прокурора Закарпатської області Гаврилюка В.О. від 18 січня 2019 року та зобов`язати відповідача прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 7 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання: заяви про поновлення строку звернення до суду в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача стосовно відкриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача винести рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження, а також доказів поважності причин пропуску зазначеного строку; документа про сплату судового збору та деяких інших відомостей.

Позивачем виконано вимоги ухвали суду та надано витребувані документи, у тому числі й заяву про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій КДКП щодо відкриття 7 лютого 2019 року дисциплінарного провадження стосовно прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1.

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2019 року визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду та відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду в частині вимог про визнання протиправними дій Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів стосовно відкриття 07 лютого 2019 року дисциплінарного провадження та зобов`язання відповідача прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження. Позовну заяву в цій частині вимог повернуто позивачеві. Відкрито провадження в частині вимог про визнання протиправним та нечинним рішення КДКП від 3 квітня 2019 року №103дп-19, яким прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1. притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Також витребувано від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів копію рішення від 3 квітня 2019 року № 103-дп, матеріали службового розслідування стосовно позивача, а також усі інші наявні у розпорядженні відповідача матеріали, які стали підставою до прийняття оскаржуваного у цій справі рішення.

Відповідачем вимоги вищеозначеної ухвали КАС ВС було виконано в повному обсязі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та нечинним рішення КДКП позивач обґрунтовує тим, що під час прийняття оскаржуваного рішення Комісією не проведено перевірки всіх обставин, що мають значення для накладення дисциплінарного стягнення. Також, звертає увагу суду, що Закон України «Про Прокуратуру» не містить такої підстави для звільнення прокурора з посади як порушення правил прокурорської етики.

У відзиві на позов КДК прокурорів зазначила, що грубий характер дисциплінарного правопорушення прокурора ОСОБА_1. є очевидним, недотримання ним правил прокурорської етики не може бути виправдано жодними обставинами, і є несумісним з подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури. Відповідач також зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комісією було комплексно проаналізовано сукупність всіх обставин, встановлених під час перевірки у дисциплінарному провадженні, у тому числі дані про особу прокурора, ступінь його вини та інші обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

У відповіді на відзив позивач наголошує, що наведені відповідачем заперечення жодним чином не спростовують підстави даного позову та обставини, якими він його обґрунтовує, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Додатково акцентував увагу суду на процедурних порушеннях, допущених КДКП під час прийняття оскаржуваного рішення, зокрема, щодо нерозгляду його клопотання про закриття дисциплінарного провадження. Також зазначив, що не заперечує допущення порушення ним морально-етичних норм, однак, враховуючи, що таке порушення мало місце у позаробочий час, вважає, що Комісією обрано занадто суворий вид дисциплінарної відповідальності, без врахування характеру проступку та його особи як зразкового працівника прокуратури. Відомості щодо наявності у нього схильності до порушення правил прокурорської етики, викладені у характеристиці в.о. прокурора Закарпатської області Манькута А., вважає недостовірними, а сам документ - сфальсифікованим, та наголошує, що за більш, ніж 17 років роботи в органах прокуратури жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності та характеризувався виключно позитивно. Крім того, вказує на те, що відеозаписи з боді-камер працівників поліції були відсутні під час проведення службової перевірки, джерело походження та спосіб отримання таких доказів КДКП йому невідомі, про їх існування він дізнався лише під час засідання Комісії.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У відповідь на вищеозначені доводи позивача, пояснив, що клопотання про закриття дисциплінарного провадження було розглянуто Комісією під час вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, однак, зважаючи на відсутність законодавчо закріпленого обов`язку щодо оформлення відмови у закритті дисциплінарного провадження у формі окремого процесуального документа, - без додаткового ухвалення окремого процедурного рішення з даного приводу. Твердження позивача про вплив характеристики в аспекті систематичності порушень зазначив, що відомості, відображені в характеристиці про поведінку позивача в минулому, жодним чином не вплинули на кваліфікацію його дій в даному випадку, оскільки його притягнуто до відповідальності за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Також зазначив, що відеозаписи з боді-камер працівників поліції були направлені Прокуратурою Закарпатської області на запит Члена Комісії. В ході засідання КДКП доповідач повідомив членів Комісії та учасників дисциплінарного провадження про наявність у матеріалах дисциплінарного провадження двох фрагментів відеозйомки з боді-камер працівників поліції, докладно описавши зміст першого фрагменту, та запропонував перегнути другий як такий, що безпосередньо стосується предмету доказування у даній справі. Заперечень з даного приводу від будь-кого з учасників дисциплінарного провадження не надійшло.

Під час судового розгляду справи суд заслухав пояснення учасників справи, безпосередньо дослідив надані ними письмові та електронні докази, зокрема, фрагменти відеозйомки з боді-камер працівників поліції та фрагмент відеофіксації засідання КДКП від 03.04.2019, що стосувалися спірних питань.

При цьому, позивач заперечував проти відтворення в судовому засіданні відеоаписів з боді-камер поліцейських, посилаючись на приписи статей 220, ч.4 та 218, ч.1 КАС України, стверджуючи, що такі записи мають особистий характер.

Суд відхилив наведені заперечення, оскільки відеозапис вчинено посадовими особами поліції при виконанні ними службових обов`язків безпосередньо під час події, яка стала підставою до звернення з дисциплінарною скаргою стосовно позивача.

В ході судового розгляду, Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з липня 2001 року, на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області - з 14 грудня 2015 року.

25 січня 2019 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора Закарпатської області Гаврилюка В.О. про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5,6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

Скарга обґрунтована ним, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення вимог ст. 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів під час подій, що мали місце 14.10.2018 на АЗС «ОККО» за адресою: вул. Б. Хмельницького, 86, м. Берегово, Закарпатська область, а також вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Так, зокрема, в ході службового розслідування було встановлено, що14.10.2018 о 4 год. 53 хв. до чергової частини Берегівського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області за спецлінією « 102» надійшло повідомлення від прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 . про спричинення йому тілесних ушкоджень на території АЗС «ОККО», що знаходиться в м. Берегово.

Згідно інформації, наданої керівником Берегівської місцевої прокуратури, 14.10.2018 приблизно о 4 год. 20 хв., на території АЗС «ОККО» в м. Берегові на вул. Б. Хмельницького, 86, між прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_1. та громадянином ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виникла суперечка, із заподіянням тілесних ушкоджень.

Після цього до Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області за спецлінією « 102» 14.10.2018 о 05 год. 12 хв. та о 5 год. 31 хв. надійшло ще два повідомлення від ОСОБА_1 про незадовільну роботу працівників поліції.

Зі слів опитаних на місці події осіб, після приїзду працівників поліції прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 поводив себе агресивно, висловлювався ненормативною лексикою та погрожував правоохоронцям.

На підтвердження наведених обставин прокуратурою Закарпатської області направлено до Комісії CD-R диск з фрагментами відеозйомки з боді-камер працівників поліції Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

В ході дослідження вказаних відеозаписів, КДКП було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово висловлював погрози правникам поліції щодо притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та перешкоджання просування по службі. При цьому, ОСОБА_1 використовував здебільшого ненормативну лексику, тим самим демонструючи зверхнє, зневажливе ставлення до працівників поліції, нехтуючи при цьому зауваженнями правоохоронців, які наголошували на неприпустимості такої поведінки ОСОБА_1 як особи, яка перебуває на службі в органах прокуратури.

За результатами розгляду дисциплінарної скарги рішенням члена Комісії від 07 лютого 2019 року відкрито дисциплінарне провадження №11/2/4-107дс-34дп-19 щодо прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1.

26 лютого 2019 року членом Комісії складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача.

На засіданні Комісії ОСОБА_1 висловив незгоду з доводами дисциплінарної скарги. Наполягав на тому, що розмова з працівником поліції мала приватний характер. На запитання членів Комісії, чи може він надати оцінку своїй поведінці, яка стала підставою до відкриття дисциплінарного провадження, ОСОБА_1 зазначив, що жалкує про таку поведінку, оскільки не хотів, щоб так все сталося.

03 квітня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення №103дп-19 «Про накладення на прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1. дисциплінарного стягнення», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

Приймаючи зазначене рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів виходила з того, що грубий характер дисциплінарного правопорушення прокурора ОСОБА_1. є очевидним, недотримання ним правил прокурорської етики не може бути виправдано жодними обставинами, і є несумісним з подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури.

Водночас, КДКП зазначила про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за пунктом 5 частини 1статті 43 Закону України «Про прокуратуру», оскільки в ході перевірки не встановлено обставин, які б свідчили про допущення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, передбачених Порядком організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13.04.2017 №111.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Верховний Суд виходить з такого.

Предметом судового контролю у даній справі є правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури.

Пунктом першим частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон № 1697-VII) визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстави систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку (частина перша статті 45 Закону № 1697-VII).

Дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

Частинами 4, 10 статті 46 Закону № 1697-VII передбачено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і, в разі необхідності, інших осіб (частина 5 статті 47 Закону № 1697-VII).

За приписами статті 48 Закону № 1697-VII рішення в дисциплінарному провадженні кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає більшістю голосів від свого загального складу.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

На прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури (частина 9 статті 49 Закону № 1697-VII).

За приписами частини 3 статті 51 Закону № 1697-VII повноваження прокурора припиняються у зв`язку з рішенням КДКП про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1697-VII прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Як було встановлено вище, підставою притягнення позивача дисциплінарної відповідальності стало допущення ним одноразового грубого порушення правил прокурорської етики під час подій, що мали місце 14.10.2018, на території АЗС «ОККО» в м. Берегові на вул. Б. Хмельницького, 86, яке виразилось у залякуванні та вживанні ненормативної лексики з метою здійснення впливу на працівників поліції.

Наведені обставини не спростовані позивачем ані в ході дисциплінарного провадження, ані в ході судового розгляду справи.

У свою чергу, пояснення ОСОБА_1 зводяться до заперечення факту вчинення дисциплінарного проступку без наведення мотивів, які б спростовували обставини, встановлені в ході дисциплінарного провадження, або свідчили б про неправдивість відомостей, відібраних у ході службового розслідування.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Статтею 21 Кодексу прокурорської етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, визначено, що прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.

Стосовно доводів позивача про неознайомлення його з Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів від 27.04.2017, колегія суддів зазначає, що наведена обставина не свідчить про відсутність в його діях ознак дисциплінарного проступку.

Крім того, як вбачається зі змісту статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури від 28 листопада 2012 року та статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів від 27 квітня 2017 року положення щодо поведінки прокурора поза службою та у взаємовідносинах з співробітниками правоохоронних органів є аналогічними.

Факт ознайомлення із Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури від 28 листопада 2012 року позивачем не заперечується і підтверджується відповідним листом ознайомлення (т.1 матеріалів дисциплінарного провадження, а .с.13).

В контексті наведеного колегія суддів також зауважує. що Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури є профільним нормативно-правовим актом, а тому обізнаність з його положеннями та виконання його приписів є прямим обов`язком кожної посадової особи органу прокуратури.

Також слід зауважити, що згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

Описана вище поведінка позивача не відповідає етичним стандартам професійної поведінки прокурорів.

Отже, зазначені правові положення у сукупності з обставинами, встановленими в межах дисциплінарного провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.

Застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, КДКП мотивувала свої висновки тим, що залякування та вживання ненормативної лексики з метою здійснення впливу на працівників поліції не може бути виправдано жодними обставинами і є несумісним з подальшим заняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури, а тому до позивача не міг бути застосований більш м`який вид дисциплінарного стягнення, ніж звільнення з посади в органах прокуратури, який є співмірним вчиненому.

Таким чином, при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення Комісією враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора та ступінь його вини.

В контексті наведеного колегія суддів також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 20.11.2018 у справі №800/578/17 (П/9901/298/18) про те, що Комісія відповідно до чинного законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє цьому органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до нього обране КДКП дисциплінарне стягнення.

З огляду на наведене доводи позивача про недоведеність факту вчинення ним дисциплінарного проступку, неврахування особи прокурора та невмотивованість обрання виду дисциплінарного стягнення, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, змістом оскаржуваного рішення КДКП від 3 квітня 2019 року.

Стосовно посилань позивача на допущення порушень під час проведення щодо нього службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Питання дотримання процедури проведення службового розслідування та обґрунтованість висновку службового розслідування було предметом дослідження дисциплінарного провадження.

Так, в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що позивач скористався своїм правом та надав відповідні заперечення члену Комісії, який проводив перевірку обґрунтованості дисциплінарної скарги, які були приєднані до матеріалів дисциплінарного провадження та, відповідно, враховані Комісією під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Таким чином, жодних процедурних порушень, які чи могли б вплинули на повноту та об`єктивність дослідження матеріалів та правильність вирішення дисциплінарного провадження позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Щодо тверджень позивача про допущення Комісією процесуального порушення, що виразилось у нерозгяді його клопотання про закриття дисциплінарного провадження, суд зазначає наступне.

Так, за приписами частини 5 статті 48 Закону № 1697-VII у разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.

Аналіз наведеної норми законодавства дозволяє дійти висновку, що питання про закриття дисциплінарного провадження належить до виключної компетенції КДКП та може бути вирішено лише після перевірки обґрунтованості дисциплінарної скарги.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що зазначене клопотання було заявлено ОСОБА_1 під час проведення перевірки членом Комісії дисциплінарної скарги та у відповідності до частини 11 статті 46 Закону № 1697-VII разом із матеріалами перевірки було скеровано на розгляд КДК прокурів.

Оцінка обґрунтованості такого клопотання була здійснена Комісією в нарадчій кімнаті, однак, з огляду на відсутність правових підстав до закриття дисциплінарного провадження, - без ухвалення окремого рішення.

Надаючи оцінку аргументам позивача про неможливість застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури у разі вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого у пункті 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, як таких, що спростовуються змістом наведених вище норм законодавства.

Доводи позивача щодо безпідставного зазначення Комісією про встановлення фактів неодноразового допущення ОСОБА_1 неналежної поведінки поза службою та систематичного порушення правил прокурорської етики, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки доказів фальсифікації відомостей, зазначених у характеристиці в.о. прокурора Закарпатської області Манькута А., позивач суду не надав.

Отже, аналіз наведених вище обставин справи свідчить, що розгляд висновку про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача відбувався на засадах змагальності, всі доводи позивача в повною мірою були враховані та проаналізовані Комісією під час прийняття оскаржуваного рішення.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що Рішення КДКП від 3 квітня 2019 року №103дп-19, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно, з урахуванням всіх фактичних обставин, та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому підстави до задоволення позовних вимог відсутні.

Також, в ході судового розгляду справи позивачем було заявлено усне клопотання про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, однак враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати за правилами статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та нечинним рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: І. Л. Желтобрюх

Судді: В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич

Т.Г. Стрелець

В.М. Шарапа

Повний текст рішення виготовлено 16 серпня 2019 року.