Справа № 760/23937/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/98/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лунякіної Олени Олександрівни, 3-я особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Тимошенко В.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , 06.11.2017 р. звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Лунякіної О.О. щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду представник позивача Тимошенко В.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , посилається на наступне.

Так, 24.01.2016 р. поліцейським УПП у м. Києві ДПП роти №10 батальйону №2 капралом поліції Шеремет М.В. було складено адміністративні матеріали (протокол, схему ДТП) за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з ДТП, яка мала місце 24.01.2016 р. о 14:05 год., на вул. Дегтярівській, 21 в м. Києві, за участю автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На думку позивача, адміністративні матеріали було складено незаконно та безпідставно, у зв`язку із тим, що викладені обставини не відповідають дійсності.

Так, поліцейським УПП у м. Києві ДПП було складено протокол, відповідно до якого 24.01.2016 р. о 14:05 по вул. Дегтярівській в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW 116і», д.н.з. НОМЕР_1 , під час обгону на регульованому перехресті, не надала дорогу автомобілю марки «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому, не дотрималася безпечної дистанції та швидкості, що призвело до зіткнення та пошкодження авто та до матеріальної шкоди. Автомобіль марки «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював розворот на перехресті. Крім того, поліцейським УПП у м. Києві ДПП було складено схему ДТП, на якій розміри, зображення розташування автомобілів, місце зіткнення та ін. не відповідало дійсності.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2016 р. (справа №761/3998/16-п), залишеною без змін постановами Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2017 р. та від 22.05.2017 р., справу відносно ОСОБА_1 за фактом вищезазначеної ДТП, було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Незважаючи на це, 09.08.2017 р. інспектором ВРОМ ЛТП УПП у м. Києві лейтенантом поліції Лунякіною О.О. було складено інший протокол про адміністративне правопорушення серії БД №119471 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за тим же самим фактом ДТП, щодо якого вже було наявне рішення суду, яке набрало законної сили, про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такі дії відповідача інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві лейтенанта поліції Лунякіної О.О., позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 09.11.2017 р. зазначену справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 06.11.2017 р., відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лунякіної Олени Олександрівни про визнання дій протиправними, та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.06.2018 р., провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лунякіної Олени Олександрівни про визнання дій протиправними, закрито.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 р., ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2018 р. - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 31.07.2018 р. зазначену справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 23.11.2018 р., до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент патрульної поліції.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та визнати протиправними дії інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Лунякіної О.О. щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представник позивача звернув увагу на те, що відповідачем, яка є суб`єктом владних повноважень, не надано жодних доказів правомірності своїх дій із порушення повторного адміністративного провадження шляхом складання протоколу серії БД № 119471 від 09.08.2017 р., після закриття справи судом за тим самим фактом за відсутності складу правопорушення.

Відповідач, інспектор ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП лейтенант поліції Лунякіна О.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, наданому суду, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні вказала, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р., який було складено нею, 24.01.2016 р. о 14 год. 05 хв., за адресою: вул. Дегтярівська, 21, м. Київ, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW 116і», д.н.з. НОМЕР_3 , перед початком обгону не переконалась в тому, що водій ОСОБА_2 автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , яка рухалась попереду по тій самій смузі, подавши сигналом про намір повороту ліворуч, що призвело до зіткнення. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зімни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Протокол у розумінні КАС України не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, протокол про адміністративне правопорушення та дії співробітника патрульної поліції по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст. 19 КАС України, якою визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному КУпАП.

Тобто чинним законодавством чітко визначено, що питання відповідності та законності дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відноситься до компетенції органу (посадової особи) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. А саме судом, яким розглядаються матеріали про адміністративне правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та дії співробітника патрульної поліції по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення КАС України, якими визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та представника третьої особи, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2016 р. поліцейським УПП у м. Києві ДПП роти №10 батальйону №2 капралом поліції Шеремет М.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №474682, відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, відповідно до якого 24.01.2016 р. о 14:05 год., на вул. Дегтярівська, 21, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW 116і», д.н.з. НОМЕР_1 , під час обгону на регульованому перехресті, не надала дорогу автомобілю «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому, не дотрималася безпечної дистанції та швидкості, чим порушила п.п. 12.1, 13.3, 14.6 (а) ПДР України, що призвело до зіткнення та пошкодження авто (обох) та матеріальної шкоди. Автомобіль «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 здійснював розворот на перехресті.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2016 р., за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення в її діях.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22.05.2017 р., постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2016 р. стосовно ОСОБА_1 , - залишено без змін.

Вбачається, що 14.07.2017 р. адвокат Шило Є.П. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до УПП у м. Києві з заявою про вчинення дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, відповідно до якої просив вчинити дії щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП шляхом оформлення Протоколу про порушення ОСОБА_1 п.п. 14.2 (б), 14.6 (в, е) Правил дорожнього руху України та вчинення останньою дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.01.2016 р. о 14:05 год. на вул. Дегтярівській, 21 у м. Києві, а також направити такий адміністративний матеріал до Шевченківського районного суду м. Києва для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Встановлено, що 09.08.2017 р. інспектором ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Лунякіною О.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, згідно якого 24.01.2016 р. о 14 год. 05 хв., на вул. Дегтярівська, 21 в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW 116і», д.н.з. НОМЕР_3 , перед початком обгону не переконалась в тому, що водій ОСОБА_2 автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , яка рухалась попереду по тій самій смузі, подавши сигналом про намір повороту ліворуч, чим порушила вимоги п. 14.2 б ПДР України, що призвело до зіткнення. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби.

Як вбачається з листа УПП у м. Києві від 14.08.2017 р. № Ш-6657/41/11/03-2017, в ході проведення перевірки по копіям адміністративної справи відносно водія ОСОБА_1 та вивченням висновку № 783ат від 21.11.2016 р. Київського міського науково-досліднього та експертно-криміналістичного центру та висновку №048/02-16 від 17.02.2016 р., за результатами проведення дослідження обставин і механізму ДТП встановлено, що в діях водія автомобіля «БМВ» н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимог п. 14.2 (б) ПДР України.

В ході проведення перевірки по копіям адміністративної справи відносно водія ОСОБА_2 та вивченням висновку № 783ат від 21.11.2016 р. Київського міського науково-досліднього та експертно-криміналістичного центру та висновку №048/02-16 від 17.02.2016 р., за результатами проведення дослідження обставин і механізму ДТП встановлено, що в діях водія автомобіля «Тойота» н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимог п. 10.7 (ґ) ПДР України.

Відповідно до ст.ст. 213, 221, 257, 276 КУпАП, зазначену адміністративну справу за ст. 124 КУпАП передано до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р. (справа № 761/29062/17, провадження № 3/761/183/2018), провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , - закрито.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2018 р., постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р., відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрите на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, - залишено без змін.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р. (справа № 761/29062/17, провадження № 3/761/184/2018), провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , - закрито.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2018 р., постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р., відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, - залишено без змін.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить визнати протиправними дії інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Лунякіної О.О. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, посилаючись на те, що інспектором УПП було складено оскаржуваний протокол за тим же самим фактом ДТП, щодо якого вже було наявне рішення суду, яке набрало законної сили, про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. А відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що спір виник у зв`язку зі складанням інспектором ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Лунякіною О.О. протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як встановлено судом, позивач звернулась з даним позовом до суду, оскільки вважає дії інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Лунякіної О.О. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р. протиправними та такими, що можуть призвести до негативних наслідків для неї.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 6 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. ст. 254-255 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складається протокол уповноваженою посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Вирішуючи питання чи порушуються оскаржуваними діями суб`єкта владних повноважень права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 8 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Аналогічна правова норма закріплена і Положенням про Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП у м. Києві, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 року №1/2.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ст. 255 КУпАП України у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними встаттях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), у т.ч. за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, на посадових осіб Національної поліції покладено обов`язок збирання доказів у справі про вчинення ДТП, у тому числі складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, суд зазначає, що у передбачених законом випадках, зокрема, по факту дорожньо-транспортної пригоди та встановлення порушення водієм правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена КУпАП, дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язком посадових осіб Національної поліції, а зафіксовані у цьому протоколі обставини адміністративного правопорушення оцінюються уповноваженим на те органом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та обставинами справи.

При цьому, суд зазначає, що дії уповноваженої особи щодо фіксування обставин та особи адміністративного правопорушення самі по собі не несуть жодних правових наслідків для особи відносно якої його було складено.

Крім того, суд також враховує, що відповідно до положень пункту 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 ) поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача, а тому не можуть порушувати права останнього.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Національна поліція відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» зобов`язана здійснити своєчасне реагування на заяви та повідомлення про адміністративні правопорушення або події, та здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, спір у справі виник у зв`язку зі складанням відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які підлягають оцінці та врахуванню, як одного з доказів при розгляді справ про адміністративне правопорушення судом, або іншою уповноваженою особою.

Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному КУпАП.

Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі, і самому протоколу про адміністративне правопорушення і діям співробітника патрульної поліції по його складанню здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Як встановлено судом, дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р. були предметом розгляду у справі №761/29062/17 (провадження № 3/761/183/2018) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р. (справа № 761/29062/17, провадження № 3/761/183/2018), провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , - закрито.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2018 р., постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р., відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрите на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, - залишено без змін.

Чинним законодавством чітко визначено, що питання відповідності та законності дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відноситься до компетенції органу (посадової особи) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. А саме судом, яким розглядаються матеріали про адміністративне правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та дії співробітника патрульної поліції по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення КАС України, якими визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Правова позиція по даному питанню висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 р. у справі № 712/7385/17, Верховним Судом у постановах від 26.09.2018 р. у справі № 757/6550/17-а та від 04.03.2019 р. у справі № 199/7360/17.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єктів владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Такі втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч.1, 2 ст. 7 КУпАП).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідачів щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів, у тому числі проведення перевірки на місці ДТП, складення протоколу про адміністративне правопорушення та надіслання його на розгляд суду відповідно до правил підсудності, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, а тому вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП Лунякіної О.О. щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 119471 від 09.08.2017 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», ст.ст. 7, 9, 124, 245, 251, 252, 254-256, 258 КупАП, ст.ст. 2, 4, 5, 8, 9, 19, 72-77, 241-246, 250, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лунякіної Олени Олександрівни, 3-я особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.