Справа № 826/9912/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа №826/9912/17

адміністративне провадження №К/9901/64389/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

при секретарі судового засідання: Кучер Р.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді: Літвінова Н.М., Чаку Є.В.)

у справі №826/9912/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління національної поліції у місті Києві

про визнання протиправним наказу та поновлення на роботі.

I. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції у місті Києві від 5 травня 2017 року №419 о/с про звільнення його зі служби в поліції на підставі частини сьомої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з посади дільничного офіцера поліції відділу превенції Святошинського управління поліції у місті Києві, поновити на вказаній посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 5 травня 2017 року №419 о/с «Щодо особового складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено негайне виконання.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

4. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи.

5. У відзиві на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на законність рішення апеляційного суду, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 5 травня 2017 року №418 о/с «Щодо особового складу» призначено полковника поліції ОСОБА_1 , який прибув з Національної академії внутрішніх справ, дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Святошинського управління поліції з 3 травня 2017 року, закріпивши за ним спеціальний жетон з індивідуальним номером 0053402.

7. Згідно з довідкою Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 2 травня 2017 року ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та за результатами обстеження було рекомендовано госпіталізацію, однак, у зв`язку з задовільним самопочуттям з`явився до Святошинського управління поліції для проходження служби. Проте, цього ж дня позивач відчув себе погано, у зв`язку з чим був доставлений до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, де відбувалось його попереднє обстеження.

8. Згідно з довідкою Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 5 травня 2017 року ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування у терапевтичне відділення Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, де він знаходився на лікуванні з 6 травня 2017 року по 19 травня 2017 року.

9. Наказом Головного управління національної поліції у місті Києві від 5 травня 2017 року №419 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі частини сьомої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з посади дільничного офіцера поліції відділу превенції Святошинського управління поліції у місті Києві.

10. Підставою для прийняття вказаного наказу став рапорт ОСОБА_1 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 5 травня 2017 року, який датований 5 травня 2017 року.

11. У судовому засіданні позивач та його представник доводи касаційної скарги підтримали та просили її задовольнити з підстав, що в ній зазначені. При цьому позивач в обґрунтування вимог касаційної скарги додатково зазначив, що про час та дату розгляду справи в апеляційному суді йому взагалі не було відомо, як і про телефонограму, отриману ОСОБА_4 , який був його представником під час розгляду справи в суді першої інстанції. Також зазначив, що не уповноважував ОСОБА_4 представляти інтереси в апеляційному суді.

12. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що відповідач прийняв рішення про звільнення позивача зі служби за власним бажанням до закінчення трьохмісячного строку, який стосується періоду з дня подання рапорту про звільнення зі служби до постановлення наказу про звільнення, що встановлено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення). Послався на те, що рапорт про звільнення за власним бажанням написаний позивачем у посттравматичному стані, а тому він міг не усвідомлювати правових наслідків його реалізації. Крім того, оскільки в період з 5 травня 2017 року по 19 травня 2017 року позивач був непрацездатний, то, відповідно, у цей період він не міг реалізувати своє право на відкликання рапорту про звільнення за власним бажанням. До того ж, після виходу з лікарні позивач продовжував здійснював свою службову діяльність на посаді дільничного офіцера поліції.

14. Апеляційний суд не погодився з такими висновками суду першої інстанції та скасував його рішення, вказуючи, що позивач в рапорті про звільнення зі служби просив звільнити його з 5 травня 2017 року, у зв`язку з чим відповідачем прийнято спірний наказ у той же день - 5 травня 2017 року. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що трудову книжку із записом про звільнення позивач отримав 31 травня 2017 року, при цьому доказів того, що позивач продовжував ходити на роботу та здійснював свою службову діяльність до 21 липня 2017 року матеріали справи не містять.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

15. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції, не взяв до уваги вимоги підпункту «ж» пункту 64 та пункту 68 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114. Крім того, апеляційний суд проігнорував докази, якими підтверджено факт перебування позивача станом на день подання рапорту в стані тимчасової непрацездатності, а також не взяв до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про реальне бажання позивача звільнитись зі служби в органах внутрішніх справ. Також, позивач наголошує на тому, що апеляційний суд розглянув справу за його відсутності та не повідомив його про день та час розгляду справи.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

18. Відповідно до статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

19. Згідно з положеннями статті 126 КАС України особа, яка вручає повістку, зобов`язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи. Повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

20. Відповідно до частини першої статті 129 КАС України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

21. Учасник судового процесу, відповідно до частини другої статті 129 КАС України, повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

22. Згідно з частиною другою статті 307 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.

23. Як вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2018 року представник відповідача подав апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року, в якій зазначено клопотання про розгляд справи за участю представника.

24. Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління національної поліції у місті Києві та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 вересня 2018 року о 09 год 50 хв.

25. Повісткою-повідомленням від 23 серпня 2018 року учасників справи повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

26. Однак, докази щодо отримання повістки або будь-які інші докази на підтвердження обізнаності позивача про дату, час і місце судового засідання у строк, достатній для прибуття до суду, в матеріалах справи відсутні.

27. Наявна в матеріалах справи довідка про передачу телефонограми від 14 вересня 2018 року щодо повідомлення представника позивача - ОСОБА_4 про розгляд справи 18 вересня 2018 року о 09 год 50 хв. не є документальним підтвердженням належного повідомлення про розгляд справи, оскільки складена менше ніж за п`ять днів до судового засідання.

28. Отже, позивач про час та дату судового засідання не був повідомлений. В матеріалах справи відсутні докази про належне його повідомлення.

29. Згідно з частиною першою статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

30. 18 вересня 2018 року за результатами розгляду апеляційної скарги Головного управління національної поліції у місті Києві у відкритому судовому засіданні, за участю представника відповідача, Київський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову у справі №826/9912/17.

31. З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції всупереч наведеної вище норми розглянуто справу за відсутності позивача та його представника, які не повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання.

32. Враховуючи те, що документальне підтвердження щодо належного повідомлення позивача або його представника про дату, час і місце розгляду справи в матеріалах справи відсутнє, у суду апеляційної інстанції не було законних підстав для розгляду справи без їх участі.

33. Колегія суддів зауважує, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

34. Наведені положення процесуального закону, обставини справи щодо неналежного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, відсутність відомостей про вручення судової повістки позивачу та його представнику, висловлене скаржником бажання взяти участь в розгляді справи, - свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що за частиною третьою статті 353 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.

35. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню до цього суду на новий судовий розгляд.

36. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

37. Отже, під час розгляду цієї справи суду апеляційної інстанції необхідно забезпечити рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного, повного дослідження та вивчення усіх обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, зокрема виконати обов`язок щодо належного повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час і місце судового розгляду.

Керуючись статті 341, 344, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі №826/9912/17 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2019 року.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду