Справа № 812/1441/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 812/1441/16

адміністративне провадження № К/9901/32832/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 812/1441/16

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання неправомірним висновку та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду (головуючий суддя: В. С. Шембелян) від 09 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (колегії у складі суддів: А. А. Блохін, Т. Г. Гаврищук, М. Г. Сухарьок) від 12 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі - відповідач, скаржник, контролюючий орган, податкова інспекція), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати висновок податкової інспекції про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» № 3640-12-09-13-05 від 26 квітня 2016 року;

зобов`язати податкову інспекцію скласти новий висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 ЗУ «Про очищення влади» у відношенні позивача, з остаточним результатом про достовірність відомостей, визначених пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_1 у Декларації.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що при підготовці висновку № 3640-12-09-13-05 про результати перевірки відповідачем не були враховані пояснення позивача щодо законності отримання доходів на придбання легкового автомобіля VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску, а також були проігноровані надані ним копії підтвердних документів (свідоцтва про реєстрацію автомобілю VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску, довіреності та довідки про доходи батьків за 2013 рік).

3. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано висновок податкової інспекції про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», № 3640-12-09-13-05 від 26 квітня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 03 травня 2017 року Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено десятиденний строк для подачі заперечень на касаційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

6. 09, 12 червня 2017 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

09. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 03 березня 2018 року касаційну скаргу податкової інспекції на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 812/1441/16 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Шарапа В. М. - головуючий суддя, Бевзенко В. М., Данилевич Н. А.).

11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 526/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шарапи В. М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.

12. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

13. Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до довідки від 22 листопада 2016 року № 5/185 та витягу з наказу від 23 жовтня 2015 року № 60 о/с ОСОБА_1 з 06 грудня 2013 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, з 23 жовтня 2015 року обіймає посаду інспектора Лисичанського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області.

15. Позивач 25 січня 2016 року подав заяву про проведення перевірки передбаченої Законом України «Про очищення влади» начальнику управління ДПтС України в Луганській області ОСОБА_2 , після чого останнім було направлено запит про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», відносно ОСОБА_1 , за результатами якої податковою інспекцією оформлено у вигляді Висновку від 26 квітня 2016 року № 3640-12-09-13-05 зазначено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_1 у Декларації.

16. Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області звернулось до контролюючого органу із запитом від 29 квітня 2016 року № 5/1460 щодо проведення додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_1 , на який відповідачем надано відповідь від 12 травня 2016 року № 3999/12-09-13-05 про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки, оскільки додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», для проведення додаткової перевірки від ОСОБА_1 до відповідача не надходило.

17. Перевірку щодо ОСОБА_1 проведено Державною податковою інспекцією у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, яка є повноважним органом на проведення такої перевірки, відповідно до приписів частини 7 статті 5 Закону України «Про очищення влади», пункту 2 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 і 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16 жовтня 2014 року «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади», Переліку органів, що проводять перевірку, підпунктом 92-1 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України.

18. Досліджуючи зміст спірного висновку судами встановлено, що для проведення перевірки контролюючим органом отримано запит про перевірку, копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, а також довідка про трудову діяльність та проходження служби, копія паспорта, копія заяви про проведення перевірки. Надсилалися запити про надання відомостей про ОСОБА_1 до Центральної бази даних ДРФО України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного агентства земельних ресурсів України, регіонального сервісного центру МВС України у Луганській області.

19. У висновку зазначено, що Територіальний сервісний центр 4444 підпорядкований Регіональному сервісному центру МВС України у Луганській області повідомив про перебування у власності ОСОБА_1 легкового автомобіля VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі на нерухоме майно відсутні відомості по ОСОБА_1 . Згідно з відомостями з центральної бази даних ДРФО ДФС України загальна сума доходу ОСОБА_1 за 2015 рік складає 48310,72 грн. Інформація від Державного агентства земельних ресурсів України на дату написання Висновку не отримана. Згідно з інформацією, отриманою від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ОСОБА_1 серед власників, які володіють значними пакетами акцій (10 відсотків і більше статутного капіталу) емітентів не значиться. За інформацією Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті в Судновій книзі України та Державному судновому реєстрі України відсутні записи, щодо суден, власником або судновласником яких є ОСОБА_1 . Згідно з інформацією Державної авіаційної служби України за ОСОБА_1 в державному реєстрі цивільних повітряних суден України повітряні судна не зареєстровані. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у Декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за пас перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 .

20. Перевіркою також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у Декларації, набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані ОСОБА_1 із законних джерел. У Розділі IV Декларації вказано легковий автомобіль VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску, який було придбано за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади». Вартість легкового автомобілю перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

21. Контролюючим органом при проведенні перевірки на виконання вимог підпункту 5 пункту 3 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженою Міністерством фінансів України наказом № 1100 від 03 листопада 2014 року (далі - Порядок № 1100) отримано 14 квітня 2016 року пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що

у пункті 5 Декларації за 2015 рік позивач вказав суму загального доходу 48161,00 гривень. Дану суму він вказав згідно з відомостями, отриманими із бухгалтерії УДПтСУ в Луганській області. Сума загального доходу була вказана, виходячи із суми заробітної плати 43331,00 грн (пункту 6 Декларації) та суми матеріальної допомоги на оздоровлення 4330,00 грн. (пункту 10 Декларації). Дохід в сумі 150,00 грн отриманий від донорства крові в Декларації зазначений не був, оскільки ОСОБА_1 вважав дану суму не доходом, а компенсаційною виплатою на харчування;

у пункті 25 Декларації за 2014 року ОСОБА_1 зазначив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він зареєстрований та мешкає разом з батьками в даному будинку з 2012 року. Вказаний будинок належить матері позивача - ОСОБА_3 на підставі договору дарування, а позивач є користувачем дому.

22. 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 повторно з`явився до відповідача, надав додаткове пояснення щодо пункту 35 Декларації за 2014 року та копії підтверджувальних документів (свідоцтва про реєстрацію автомобілю VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску, довіреностей та довідки про доходи батьків за 2013 рік). В поясненні позивач вказав, що автомобіль VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску був придбаний 23 лютого 2014 року за 85000 грн. у ОСОБА_4 за довіреністю. Кошти, використані на придбання даного автомобіля, є сімейними збереженнями батьків позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та власними заощадженнями позивача. Даний автомобіль у подальшому, а саме 24 грудня 2014 року був перереєстрований з м. Первомайськ Луганської області до м. Лисичанська Луганської області, позивача зареєстровано його власником.

23. Вважаючи незаконним Висновок контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

24. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що контролюючим органом перевірку відносно ОСОБА_1 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки при проведенні перевірки, незважаючи на зазначення у оскарженому висновку урахування пояснень ОСОБА_1 та додатково наданих документів, фактично пояснення та документи до уваги не прийнято взагалі, не враховано доходи батьків ОСОБА_1 , членом сім`ї яких є позивач, що також було відображено у деклараціях позивача за 2014, 2015 роки.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

25. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

26. В обґрунтування касаційної скарги вказує на помилковість висновку судів попередніх інстанцій, оскільки під час проведення перевірки контролюючим органом здійснено усі заходи передбачені чинним законодавством та підзаконними нормативно-правовими актами, які в свою чергу не передбачають обов`язку враховувати доходи членів сім`ї особи, стосовно якої проводиться перевірка. Вказує, що жодного належного документу на підтвердження своїх пояснень стосовно джерела доходу позивач не надавав, таким чином факт передання грошових коштів позивачу від батьків не підтверджувався жодним належним доказом, коло яких зазначалось у поясненнях.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з наступного.

28. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. 16 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII), який визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

30. Згідно зі статтею 1 Закону № 1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

31. Згідно з частиною восьмою статті 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (частина восьма статті 3 Закону України «Про очищення влади»).

32. Згідно зі статтею 2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: 1) Прем`єр-міністра України, Першого віце-прем`єр-міністра України, віце-прем`єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників; 2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників; 3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації; 4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника; 5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників; 6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; 7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України; 8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв`язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг; 9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб`єкта надання адміністративних послуг; 10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування; 11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1 - 10 цієї частини.

33. Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1682-VII перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

34. Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону про очищення влади, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», визначено Порядком № 1100, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 3 листопада 2014 року.

35. У пункті 3 Порядку № 1100 наведено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки (послужного списку) особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з`ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з`ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з`ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов`язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

36. За правилами частини десятої статті 5 Закону № 1682-VII у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п`ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов`язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

37. Статтями 3, 175 Сімейного кодексу України визначено коло осіб, що є членами сім`ї та передбачено, що майно набуте за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

38. Згідно з частиною 4 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

39. Відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» обмеження щодо вартості дарунків не поширюється на дарунки, які даруються близькими особами (відповідно до статті 1 зазначеного Закону близькі особи це особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки).

40. Визначення законних джерел існування міститься у статті 1 Закону України «Про громадянство України» та охоплює в собі заробітну плату, прибуток від підприємницької діяльності або власності, пенсію, стипендію, аліменти, соціальні виплати та допомогу, власні фінансові заощадження або фінансову допомогу від членів сім`ї, інших фізичних та юридичних осіб, що мають законні доходи.

41. У даній справі встановлено, що підставою для висновку контролюючим органом про недостовірність зазначених позивачем відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік було те, що вартість його задекларованого автомобіля VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску перевищує вартість доходів позивача, отриманих на час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII.

42. Спірний висновок відповідача, як встановили суди попередніх інстанцій, ґрунтується на тому, що офіційні доходи позивача, отримані за період перебування на посадах, визначених у пункті 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, значно менші аніж вартість вказаного автомобіля. Водночас доходів членів сім`ї декларанта (батька та мати), як висновується зі встановлених обставин справи, контролюючий орган, коли проводила перевірку та готувала згаданий висновок, до уваги не брала.

43. Разом з тим, судами встановлено, що в актовому записі про народження № 62, складеного 26 червня 1990 року на громадянина ОСОБА_1 в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_5 ; мати - ОСОБА_3 .

44. Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2006 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 . В поясненнях, що надані до податкового органу від 14 квітня 2016 року, позивач наголошував, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить його матері - ОСОБА_3 на підставі договору дарування. Він зареєстрований і мешкає разом з батьками в цьому будинку з 2012 року.

46. Також, з наданих позивачем до податкового органу довідок про доходи батьків вбачається, що їх сукупний доход в 2013 році склав суму 101174,13 грн, однак, ці довідки не взяті відповідачем до уваги в порушення вимог чинного законодавства, відомості, що вони містять не перевірені.

47. Відповідно до пояснень позивача, що надані до податкового органу від 20 квітня 2016 року, автомобіль VOLKSWAGEN Caddy 2004 року випуску придбано 23 лютого 2014 року за 85000,00 грн у ОСОБА_4 за довіреністю. Кошти використані на придбання даного автомобіля є сімейними збереженнями батьків та 24 грудня 2014 року ОСОБА_1 набув право власності на вказаний автомобіль, що підтверджується техпаспортом.

48. За таких обставин, в оскаржуваному висновку взагалі не зазначено та не було враховано сукупного доходу членів сім`ї, отриманого із законних джерел до часу реєстрації права власності, що, в свою чергу свідчить про те, що відповідачем не було проведено порівняння суми доходу, отриманого позивачем та членами її сім`ї із законних джерел, із сумою витрат на придбання майна.

49. Натомість, зазначено лише сукупний дохід позивача за минулий рік, вказаний ним у декларації.

50. Таким чином, аналізуючи наведені положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи потрібно зазначити, що під час перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII, контролюючий орган повинен з`ясувати усі обставини, які можуть вказувати на невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, офіційним доходам декларанта. На думку Суду, доходи членів сім`ї декларанта, а саме батька та мати, з якими останній, як повнолітній, неодружений син своїх батьків, що проживає разом з ними є членом їх сім`ї, теж повинні братися до уваги, коли потрібно дати оцінку тому, чи міг декларант набути у власність майно, перебуваючи на посадах визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII.

51. Слід відзначити, що формальна вказівка у висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону № 1682-VII про врахування при проведенні перевірки пояснень, наданих особою, стосовно якої проводить дана перевірка, не означає дотримання контролюючим органом вимог пункту 12 Порядку № 1100 та частини 10 статті 5 Закону № 1682-VII щодо обов`язковості врахування таких пояснень.

52. Пунктом 3 Порядку № 1100 визначено, що обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень передбачає урахування останнім усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та індивідуальний підхід до особи стосовно якої прийнято рішення.

53. Відтак, за встановлених обставин цієї справи Суд вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що оскаржений висновок контролюючого органу не містить обґрунтування причин не взяття до уваги пояснень позивача, а сам висновок про неспівмірність офіційних доходів позивача з вартістю набуто ним майна є необґрунтованим.

54. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходила з того, що всі обґрунтування сторін були перевірені та проаналізовані судами попередніх інстанцій, їм було надано належну правову оцінку. Жодних підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

55. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

56. Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

57. Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов