Справа № 300/665/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Скільський І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6364/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання: Дроздовської Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі № 300/665/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

26.03.2019р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсі за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % відповідно до п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2017 р. та застосувати перераховану пенсію з 01.03.2019 р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2019р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що позивач ОСОБА_1 з 01.12.2006р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком яка нарахована відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

20.02.2019р. позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком з 01.03.2019р. згідно вимог ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, пенсійний орган листом № 74/Р-15 від 25.02.2019р. відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви. При цьому, зазначив що розмір пенсії - 3945,24 грн. з 01.03.2019 р. виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія обчислена при загальному стажі 35 років 04 місяців 03 днів (пораховано до 30.11.2006 р. - по день звільнення), коефіцієнт стажу страхового стажу складає - 0,35333. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії враховано за період роботи з 01.01.1987р. - 31.12.1991р. згідно індивідуальних даних про застраховану особу, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,39090 із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2016 р.

Однак, позивач не погоджується із таким розрахунком розміру пенсії та вважає що пенсійний орган неправильно застосував показник середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вважає, що для призначення їй пенсії за віком повинен враховуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки.

ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Із змісту ч. 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, аналіз ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає саме порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Тобто, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, та таким, яким він був на час призначення пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що 01.12.2006р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком яка нарахована відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу». Даний закон передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Таким чином, позивачу в даній справі пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше.

В даному випадку має місце призначення пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у пенсійного органу відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому, якщо особі було призначено пенсію за Законом України «Про державну службу», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена зокрема, у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а, та підтримана в подальшому Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17, від 15 травня 2019 року у справі №504/503/17, від 17 травня 2019 року у справі №511/777/17, від 29 травня 2019 року у справі №750/6650/15-а та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, згідно якої, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач є одержувачем пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулась вперше, а тому відповідно до положень закону і встановленої судової практики Верховного Суду при вирішенні подібних правовідносин, позивачу має застосовуватися показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки пенсійний орган діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України. Тому, слід визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки та зобов`язати з 01.03.2019р. призначити пенсію за віком згідно із ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки ( 2016-2018 ) що передують року звернення за призначенням пенсії урахуванням фактичних виплачених за цей період сум. В решті вимог слід відмовити, оскільки колегія суддів враховує вимоги письмової заяви позивача від 20.02.2019 р. з якою остання звернулась до пенсійного органу.

При цьому, колегія суддів з врахуванням позовних вимог та заяви про призначення пенсії за віком від 20.02.2019. з якою ОСОБА_1 звернулась в пенсійний орган та застосуванням ст. 9 КАС України обґрунтовано виходить за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод та інтересів останньої.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Тому, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково. В решті вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі № 300/665/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську призначити ОСОБА_1 з 01.03.2019р. пенсію за віком згідно із ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки ( 2016 -2018 ) що передують року звернення за призначенням пенсії з урахуванням фактичних виплачених за цей період сум.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя С.М. Кузьмич

Постанова складена в повному обсязі 16.08.2019р.