Справа № 640/9141/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9141/19 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві із позовною заявою про застосування арешту коштів платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "Базис", -

ВСТАНОВИЛА:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві із заявою про застосування арешту коштів платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "Базис".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2019 року у відкритті провадження за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності між сторонами спору про право, оскільки відповідачем в судовому порядку оскаржується законність наказу про проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту майна платника податків, що унеможливлює розгляд вимог заявника в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пункт 94.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України): адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України: арешт майна може бути застосовано, в тому числі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду перебуває справа №640/6859/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "Базис" до Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у м. Києві від 15.04.2019 №4555 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "Базис".

Відповідно до п.2 ч.4 ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Стаття ст. 283 КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Оскарження відповідачем наказу про проведення документальної перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.

Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про проведення документальної перевірки) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 12.08.2019 року.