Справа № 360/3090/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3090/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 15 липня 2019 надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача в рахунок погашення податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб кошти у сумі - 2979,62 грн за період з 20.12.2016 по 20.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець Старобільською районною державною адміністрацією, перебуває на обліку в Старобільській державній податковій інспекції Головного ДФС у Луганській області. Станом на 01.07.2019 відповідач допустив податкову заборгованість з єдиного податку у сумі - 2979,62 грн, яка складається з основного платежу за період з 20.12.2016 по 20.09.2017.

Головним управлінням ДФС у Луганській області було сформовано податкову вимогу від 01.08.2017 № 966-17, яку було надіслано на адресу відповідача 09.08.2017.

По закінченню встановленого законом терміну сплати податків вищевказана сума податкової заборгованості не перерахована до бюджету.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача в рахунок погашення податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб кошти у сумі - 2979,62 грн.

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 06 серпня 2019 року (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 серпня 2019 року (а.с. 28).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву не надавав.

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності з 15.06.2006 та перебуває на обліку в Старобільському управлінні Головного управління ДФС у Луганській області як платник податків, 27.09.2017 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, що підтверджено витягом з реєстраційних та облікових даних платника податків (а.с. 17).

Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.06.2015, яка зареєстрована у Старобільському управлінні ГУ ДФС у Луганській області за вхідним №2734 відповідач є платником єдиного податку другої групи, обрана ставка єдиного податку - 10 % розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 13).

У зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, у відповідача утворилась податкова заборгованість з єдиного податку за період з 20.12.2016 по 20.09.2017 у розмірі 2979,62 грн, у тому числі:

- по строку сплати 20.12.2016 у сумі - 99,62 грн. (з урахуванням переплати у сумі - 38,18 грн.);

- по строку сплати 20.01.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.02.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.03.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.04.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.05.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.06.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.07.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.08.2017 у сумі - 320,00 грн.;

- по строку сплати 20.09.2017 у сумі - 320,00 грн.

Головним управлінням ДФС у Луганській області виставлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 01.08.2017 № 966-17, якою повідомлено, що станом на 31.07.2017 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 2509,62 грн (а.с. 12).

Зазначену податкову вимогу відповідачу надіслано поштою з повідомленням про вручення (а.с. 12 зворотній бік).

На час розгляду адміністративної справи відповідачем податковий борг не погашений, що підтверджено довідкою про заборгованість (а.с. 6), розрахунком заборгованості по єдиному внеску з фізичних осіб станом на 26.06.2019 (а.с. 7) та інтегрованою карткою платника (а.с. 8-9).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються, зокрема, на другу групу платників єдиного податку - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (підпункт 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 293.2 статті 293 Податкового кодексу України передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік (абзац перший пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України).

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (абзац перший пункту 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Згідно з пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 295.4 статті 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

В порушення зазначених норм Податкового кодексу України відповідачем не сплачено грошові зобов`язання з єдиного податку другої групи за період з 20.12.2016 по 20.09.2017.

Як вже зазначалось вище судом, що 27.09.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис № 4001863 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням (а.с. 17).

У відповідності з абзацом 2 підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 97.3 статті 97 ПК України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Відповідно до підпункту 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 ПК України, особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З урахуванням зазначеного, оскільки відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, але не сплатив зазначений податковий борг, суд дійшов висновку про необхідність стягнути заборгованість по єдиному податку в розмірі 2979,62 грн грн з фізичної особи ОСОБА_1 .

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1 та 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Оскільки податкова вимога від 01 серпня 2017 року № 966-17 є чинною (доказів про скасування або відкликання податкової вимоги суду не надано), суд дійшов висновку, що контролюючим органом при зверненні до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК України).

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення коштів платника податків, який має податковий борг є Головне управління ДФС у Луганській області.

Враховуючи, що відповідачем за час розгляду даної адміністративної справи податковий борг в сумі 2979,62 грн не сплачений, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки Головне управління ДФС у Луганській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб за період з 20.12.2016 по 20.09.2017 в сумі 2979,62 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 62 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова