Справа № 520/3819/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 р.Справа № 520/3819/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Куп`янський машинобудівний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 06.05.19 року по справі № 520/3819/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Куп`янський машинобудівний завод"

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Куп`янський машинобудівний завод" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункти 27-68, 77, 78, 80-83 припису від 18.07.2018 року №116 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної безпеки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Куп`янський машинобудівний завод" повернуто позивачу.

Приватне акціонерне товариство "Куп`янський машинобудівний завод", не погодившись з ухвалою суду, подало апеляційну скаргу , вважає , що судом першої інстанції відхилено доводи позивача щодо поважності сукупності наведених ним причин, через яких строк звернення до суду був пропущений, в т.ч. без врахування триваючого характеру для позивача дії вимог за оскаржуваним згідно позовної заяви приписом . Вказує, що обмеження доступу до суду сумісне із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно має законну мету та якщо є достатня ступінь пропорційності між використані засоби та досягнуті цілі (див. Weissman and others v. Romania, п.36) або подібне Ashingdane v. the United Kingdom, n. 57)). Вважає, що в даному випадку застосування положення ч.2 ст. 123 КАС України з метою повернення позовної заяви не дозволяє суду застосовувати принцип пропорційності в ситуації позивача та порушує принцип верховенства права, оскільки право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду (Golden v. the United Kingdom. З 38; Stanev v. Bulgaria (Стансе проти Болгарії) [ВПІ. 230). Теж саме застосовується у справах щодо критеріїв прийнятності заяви, що за своїм характером регулюються державою, яка користується певною свободою розсуду у цьому питанні (Luordo v. Italy (Луордо проти Італії). § 85). Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (Ashingdane у. the United Kingdom (Ашипґдейн проти Сполученого Королівства), Є 57; Fayed v. the United Kingdom (Файєд проти Сполученого Королівства), 3 65; Markovic and Others v. Italy ('Марковій та інші проти Італії) [ВПІ, 3 99). Проте, якщо доступ до суду обмежений законом чи практикою суду, суд досліджує чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме, чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою (Ashingdane v, the United Kingdom (Ашинґдейп проти Сполученого Королівства), 3 57). Стаття 6 § 1 не порушується, якщо обмеження відповідає принципам, заснованим Судом. При вирішенні судом першої інстанції питання про поновлення строку на звернення з позовом до суду та повернення позовної заяви не застосовано співвідношення інтересу держави в дотриманні мети вимоги дотримання строку на звернення до суду та інтересу позивача в реалізації права ним на оскарження рішення державного органу, чим порушено гарантію «доступу до суду». Просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 р. по справі №520/3819/19 про повернення позовної заяви та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.

Головне управління подало до суду відзив на апеляційну скаргу , повністю погоджується з таким, висновком суду першої інстанції та підтримує його в повному обсязі, вважає ухвалу суду законною та прийнятою з урахуванням всіх обставин справи. Вказує , що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Звертає увагу на те , що у позивача було достатньо часу з 12.07.2018 р. (дата початку перевірки) для того, щоб скористатися своїм правом і оскаржити Припис № 116 від 18.07.2018 р., але він їм вчасно так і не скористався. Майже через рік Позивач все ж таки вирішив оскаржити, Припис №116 так як на його думку він не законний та порушує його права і просить суд, поновити йому процесуальний строку у зв`язу з цим. При цьому наводить не поважні причини пропуску процесуального строку звернення до суду, та умовчує реальну мету свого позову до Головного управління. Вважає, що позивач просто зловживає своїми процесуальними правами, уникає відповідальності за невиконання Припису №116 від 18.07.2018 р. та затягує час розгляду справи та просить суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Куп`янський машинобудівний завод» відмовити в повному обсязі, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 р. залишити без змін.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги , наполягав на її задоволенні. Посилаючись на рішення Верховного суду та Європейського суду , вважає , що неможливість оскарження припису в даному провадженні призведе до порушення його прав на судовий захист. Наполягає на задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того , що строк звернення до суду пропущений позивачем без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позову , виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписи абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, положення процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2019 Приватне акціонерне товариство "Куп`янський машинобудівний завод" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункти 27-68, 77, 78, 80-83 припису від 18.07.2018 року №116 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної безпеки.

Однак, позивачем пропущений строк на звернення до суду із зазначеним позовом, до позовної заяви, поданої до суду було додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтована тим, що поважною причиною його пропуску є ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року у справі № 520/9428/18 про закриття провадження у справі позовом Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі ГУ ДСУзНС у Харківській області до ПрАТ "Куп`янський машинобудівний завод", третя особа: Департамент цивільного захисту Харківської ОДА про зобов`язання привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення (придатний стан для використання за цільовим призначенням) захисну споруду цивільного захисту (сховище) №78266 за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Студентська, 38, згідно з п.п.27-109 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в особі Куп`янського районного відділу №116 від 18.07.2018 р., яка скасована постановою Другого апеляційного адміністративного суду 12.03.2019 року з направленням для продовження розгляду справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 р. зазначена позовна заява була залишена без руху через пропуск строку звернення до адміністративного суду та зобов`язано позивача додати до позову заяву про поновлення строку, в якій вказати інші підстави для поновлення строку разом з відповідними доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачем було подано заяву №10-462 від 25.04.2019 р.

Свою заяву позивач мотивує з посиланням на практику ЄСПЛ та тим, що позивач перебуває у тяжкому фінансовому стані, посада юриста є вакантною, за новим КАСУ представництво інтересів в судах може представляти лише адвокат.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції матеріалами, долученими до позовної заяви , що з 12.07.2018 року по 18.07.2018 року Куп`янським РВ ГУ ДСНС України у Харківській області була проведена планової перевірка додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки ПрАТ «Куп`янський Машинобудівний Завод», за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Студентська, 38. Предметом перевірки відповідно до наказу Куп`янського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області від 19.06.2018 р. № 184 є додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту пожежної і техногенної безпеки.

За результатом проведеної перевірки, генеральному директору ПАТ «Куп`янський машинобудівний завод» було особисто вручено під підпис 18.07.2018 р. Акт № 119, складений за результатами проведення планової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки жодних зауважень до Акту у Позивача не було.

18.07.2018 р. Куп`янським РВ ГУ ДСНС України у Харківській області було винесено на ім`я генерального директора ПрАТ «Куп`янський машинобудівний завод» Парущуку Р.М. Припис № 116 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, яким на позивача покладено обов`язок привести вбудоване укриття цивільної оборони 1900 року зведення за адресою 63700 , Харківська область, Куп`янський район, м. Куп`янськ, вул. Комсомольська, 38 у стан, придатний для використання за призначенням, який отримано 18.07.2018р.., про що свідчить підпис директора на приписі.

Тобто, дізнавшись про винесенння на ім`я генерального директора ПрАТ «Куп`янський машинобудівний завод» Парущуку Р .М . Припис № 116 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки , позивач не скористався правом звернення до суду за захистом своїх прав у межах шестимісячного строку, як того вимагають положення ч. 2 ст. 122 КАС України.

Наведене, на думку судової колегії, свідчить про правомірність висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною та його поновлення.

Колегія суддів звертає увагу на те , що відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 року у справі №826/15056/16, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 року у справі № 815/91/18.

Також, суд враховує практику Верховного Суду в ухвалі від 26.09.2018 справа №753/7279/18, а саме висновки суду, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Позивач, повинен бути обізнаний з порядком та строками на подачу позову, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 р. зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та постановленою метою".

Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Важливість існування та дотримання строків звернення з позовом також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Оскільки протягом дев`яти місяців (з моменту вручення акту перевірки 18.07.2018р.) позивачем не ставилося питання щодо правомірності прийнятого Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області припису від 18.07.2018 року №116 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної безпеки, то подання позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин тривалого зволікання із його оскарженням матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Представник позивача вказує на наявність іншої судової справи про зобов`язання ПрАТ привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення (придатний стан для використання за цільовим призначенням) захисну споруду цивільного захисту (сховище) в якій він не взмозі захистити свої права , а тому відмова у поновленні строку на подачу даного позову призведе до порушення його прав на судовий захист.

Колегія суддів зазначає , що наведене не позбавляє позивача права на судовий захист в тому процесі , так і не виключає права звернення підприємства в тому числі і з зустрічним позовом в іншій справі.

Разом з цим , наведене не впливає на поважність пропуску строку звернення з даним позовом, а тому і посилання на практику Європейського суду та Верховного суду , в даному випадку , не можуть бути підставою для поважності пропуску строку звернення з позовом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.

Надаючи оцінку посиланням представника позивача на практику Європейського суду , колегія суддів зазначає , що в будь-якому разі для застосування норм чинного законодавства України та і практики Європейського суду необхідна наявність певних фактичних обставин, які в свою чергу свідчать як про наявність так і про відсутність підстав поважності пропуску строку звернення до суду.

Відсутність юриста на підприємстві не може свідчити про об`єктивну неможливість своєчасно подати позов до суду. Крім того, КАСУ в редакції, яка діє з 15.12.2017 року, не вимагає подання позову виключно адвокатом, це не є перешкодою у поданні позову, а відтак суд не приймає до уваги й наявність фінансових труднощів з цього питання.

По даній справі не вбачається жодних об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з даним позовом.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17 та від 13.1.2018 року по справі № 804/958/17.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Куп`янський машинобудівний завод" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 520/3819/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 19.08.2019 року