Справа № 813/2864/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа №813/2864/15

адміністративне провадження №К/9901/14932/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шарапи В.М.,

суддів - Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року у складі судді Потабенко В.А. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Кушнерика М.П. (головуючий), суддів: Мікули О.І., Курильця А.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - уповноважена особа Фонду, Банк, відповідно), третя особа без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі відділення №33, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:

1.1 визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду Славкіної М.А. щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

1.2 зобов`язати уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

1.3 зобов`язати Фонд включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

2. Львівський окружний адміністративний суд постановою від 7 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року, відмовив у задоволенні позову повністю.

2.1 Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимоги позивача є передчасними, оскільки відсутнє рішення уповноваженої особи Фонду щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, або рішення про нікчемність його договору.

3. Судами попередніх інстанцій встановлено:

3.1 23 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та Банком укладений договір банківського вкладу НВУ №856921/2014, предметом якого є розміщення строкового вкладу на умовах депозитного продукту в національній валюті України.

3.2 Суди попередніх інстанцій зазначили, що грошові кошти позивачу були перераховані з рахунку іншого вкладника, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

3.3 Постановою Правління Національного банку України №733 від 20 листопада 2014 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» Банк був віднесений до неплатоспроможних.

3.4 У подальшому виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №123 від 20 листопада 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особою Фонду Славкіну М.А.

3.5 Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 лютого 2015 року №35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у Банку до 20 березня 2015 року включно.

3.6 Згідно з постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

3.7 У період дії тимчасової адміністрації Банку прийнято наказ №76 від 31 січня 2015 року «Про проведення додаткової перевірки операцій по рахунках фізичних осіб», у якому встановлено, що при аналізі операцій банку по рахунках фізичних осіб, що здійснені в період з дати введення обмежень діяльності Банку до дати введення тимчасової адміністрації, виявлено 2279 вкладників з банківськими вкладами на загальну суму 581582922,63 грн., операції за якими проведено в порушення постанови Правління Національного банку України від 3 жовтня 2014 року №531/БТ, що привело до штучно отриманого права на відшкодування банківських вкладів в розмірі гарантованої Фондом суми відшкодування.

3.8 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 січня 2015 року №023/15 призупинено виплати за вкладами.

3.9 Листом уповноваженої особи Фонду №20-8643 від 27 квітня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено про обмеження використання коштів на рахунках у Банку, оскільки є підстави вважати, що ним було проведено операції, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Крім того, позивача повідомлено про надання йому в подальшому вичерпної інформації щодо рахунків та подальших дій за наслідками проведеної ретельної перевірки.

3.10 Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо не включення даних про позивача до переліку вкладників та вважаючи, що його має бути включено до переліку, реєстру, звернувся з відповідним позовом до суду.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове.

5. На обґрунтування касаційної скарги зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили всі наявні у справі докази, що спричинило невідповідність висновків судів дійсним обставинам справи.

6. Зокрема, скаржник зазначив, що суди попередніх інстанції неправильно застосували норми статей 37, 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) і тому дійшли помилкового висновку про відсутність порушень прав позивача з боку уповноваженої особи Фонду в частині перевірки правочинів на предмет їх нікчемності.

7. Відповідач заперечення на касаційну скаргу не подав.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

8. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

9. Стосовно правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, колегія суддів зазначає наступне.

10. Законом №4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

11. Відповідно до статті 2 Закону №4452-VI вклад- кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

12. Згідно частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

13. Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

14. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

15. Згідно частин першої, другої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

16. Відповідно до частини першої статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

17. Згідно пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 9 серпня 2012 року №14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

18. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач уклав з Банком договір банківського вкладу 23 жовтня 2014 року.

19. Згідно пункту 1.1 Договору предметом Договору є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "НВУ" в національній валюті України на три місяці з дня укладання Договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу Банк відкриває на ім`я вкладника рахунок № НОМЕР_1 , код банку 380537.

20. Отже, у розумінні Закону №4452-VI, ОСОБА_1 є вкладником.

21. Укладення зазначеного договору відбулося 23 жовтня 2014 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку (21 листопада 2014 року).

22. Грошові кошти на банківському рахунку ОСОБА_1 відкритому у Банку, розміщено до запровадження тимчасової адміністрації, а тому на позивача поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому, уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону №4452-VI.

23. Колегія судді вважає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і невключення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, дає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

24. Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року № 820/1317/16 та від 12 грудня 2018 року № 814/4091/15.

25. Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо не включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду за договором про відкриття банківського рахунку, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що зазначена позовна вимога, заявлена до Фонду, є необґрунтованою та передчасною.

26. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивача не було включено уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників. Тому на момент розгляду справи судом у Фонду не було підстав для включення позивача до загального реєстру вкладників.

27. Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 826/2211/15.

28. Колегія суддів вважає безпідставними посилання судів попередніх інстанцій на укладення договорів банківського вкладу під час дії постанови Правління НБУ від 3 жовтня 2014 року №531БТ "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії проблемних", оскільки відповідно до положень статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вказана постанова є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для Банку обмеження відповідачем не надано. Невиконання посадовими особами Банку приписів постанови Правління НБУ про віднесення банку до категорії проблемних не може бути саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) саме відповідно до пункту сьомого частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

29. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

30. Згідно частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

31. Ураховуючи вищевикладене, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, зобов`язання уповноваженої особи Фонду включити його до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. У решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

32. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у сумі 241,19 грн (до суду першої інстанції в розмірі 73,08 грн., апеляційної інстанції - 80,40грн, касаційної інстанції - 87,71грн, що підтверджується квитанціями від 5 червня, 15 вересня 2015 року, 21 квітня 2016 року, відповідно).

33. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

34. Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

35. При цьому, оскільки відповідачем у цій справі є уповноважена особа, яка в силу приписів Закону №4452-VI є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, то понесені витрати на сплату судового збору належить стягнути саме з Фонду як суб`єкта владних повноважень.

36. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

37. Згідно із частиною першою статті 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

38. Проте Фонд не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року №1691 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 року за №33/20346), тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.

39. Згідно з приписами пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 року №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за №1581/12/21893), оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

40. Аналогічна позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року (справа №826/9960/15).

41. Ураховуючи викладене, Колегія суддів дійшла висновку, що понесені позивачами документально підтверджені витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню Фондом за рахунок ПАТ «Банк «Київська Русь».

42. Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

43. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

44. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року у справі №813/2864/15 у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

45. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

46. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

47. У решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

48. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 160,79 грн (сто шістдесят гривень) 79 коп.

49. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: С.Г. Стеценко

С.М. Чиркін