Справа № 160/5341/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2019 року Справа № 160/5341/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Приватного підприємства "К-П-1" про застосування заходів реагування, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5341/19, призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 10.07.2019 року об 11:00 год., а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву ГУ Держпраці у Дніпропетровській області не скористався.
Разом з тим, 11.07.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від ПП "К-П-1" від 23.07.2019р. за вих.№62, в якій зазначалося, що відповідно до Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016р. №150, на підставі протоколу оцінки конкурсних пропозицій з призначення управителя багатоквартирного будинку в м . Павлограді від 03.07.2019р. №2, Павлоградською міською радою ухвалено рішення №542 від 05.07.2019р. «Про призначення управителя багатоквартирного будинку в м . Павлограді», згідно з яким виконавчий комітет міської ради вирішив призначити з 01.08.2019р. управителем багатоквартирних будинків, що входили в об`єкт конкурсу в м. Павлограді, ТОВ «ТБЦ Оптімус», отже, ПП "К-П-1"надалі не надає житлово-комунальні послуги, тому не є належним відповідачем у цій справі.
У судовому засіданні 10.07.2019р. представник позивача підтримав пред`явлену позовну заяву у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ній доводи, просив її задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання 10.07.2019р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив у зв`язку із чим суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти того, щоб розпочати розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого представника відповідача, відповідно до ч.3 ст.205 КАС України постановив усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого представника відповідача, який не повідомив суд про причини своєї неявки.
У судовому засіданні 10.07.2019р. було оголошено перерву до 07.08.2019р. у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про надання додаткового часу для підготовки додаткових пояснень щодо сумі спору.
07.08.2019р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
07.08.2019 року представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:
1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки;
3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;
4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Зважаючи на приписи ст.205 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки відсутня потреба заслуховувати свідків та експертів.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
За результатами проведеної перевірки складено акт №18/5.2 від 18.02.2019 року, яким зафіксовано ряд порушень вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки ПП "К-П-1", серед яких, зокрема, порушення відповідачем п.9.7.15, 9.5.1, 9.4.1 Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів ПББЕЛ, НПАОП 0.00-1.02-08 та ст.13 Закону України «Про охорону праці», яке виявилося у тому, що після експертного обстеження у грудні 2018 року не виконаний ремонт та не проведено у встановлені терміни технічний огляд ліфтів з реєстраційними номерами:
24.06.2019 року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис №95/5.2 щодо усунення відповідачем виявлених перевіркою порушень.
У зв`язку із тим, що експлуатація пасажирських ліфтів за виявлених перевіркою обставин створює загрозу здоров`ю і життю людей, що користуються ними, позивач звернувся до суду з позовом про застосування заходів реагування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні визначені Закон України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII (далі - Закон №2694).
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону №2694 державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Приписами ч.1 статті 6 Закону № 2694-XII встановлено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 2694-XII, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, зокрема:
забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом;
забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;
здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці.
За змістом приписів ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (зі змінами та доповненнями, далі - Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Основними завданнями Держпраці, зокрема, є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (підпункт 1 пункту 3 Положення).
Відповідно до п.4 Положення Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.
Пунктом 7 Положення визначено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
При цьому, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 (далі - Закон №877, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).
Частиною 1 статті 1 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено ч. 1 ст. 3 Закону №877.
Відповідно до ч.5 ст.4 Закону №877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Згідно з ч.7 ст.7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Як було зазначено вище, за результатами планової перевірки ПП "К-П-1" позивачем були виявлені чисельні порушення вимог законодавства в сфері охорони праці, які були безпосередньо зазначені в акті №18/5.2 від 18.02.2019 року, зокрема, порушення відповідачем п.9.7.15, 9.5.1, 9.4.1 Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів ПББЕЛ, НПАОП 0.00-1.02-08 та ст.13 Закону України «Про охорону праці», що виявилось у не проведенні позачергового технічного огляду ліфтів у строки, встановлені цими Правилами.
У зв`язку із виявленнями порушеннями в акті перевірки, відповідача попереджено про необхідність негайного зупинення робіт (виробництва), експлуатації ліфтів.
Так, відповідно до пункту 9.2.1 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 №190 (далі - Правила), у процесі експлуатації ліфти підлягають технічним оглядам і експертним обстеженням, проведення яких здійснюється згідно з НПАОП 0.00-6.18-2004 і цим розділом.
Пунктом 9.2.2 Правил передбачено, що ліфти повинні підлягати технічним оглядам, зокрема, позачерговому.
Відповідно до п. 9.5.1 Правил позачерговий технічний огляд ліфта проводять у разі: введення його в експлуатацію після ремонту, реконструкції або модернізації; перерви в експлуатації більше як на 12 місяців; демонтажу та встановлення на новому місці; закінчення граничного строку експлуатації (із застосуванням видів робіт, що не використовувались під час експертного обстеження); експлуатаційної чи деградаційної відмови, виявлення зносу (механічного або корозійного), залишкової деформації, тріщин, інших пошкоджень складових частин, деталей або їх елементів; аварії або пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру. В інших випадках позачерговий технічний огляд проводиться відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці або за ініціативою роботодавця. У разі проведення позачергового технічного огляду в паспорті ліфта зазначається причина його проведення. До складу робіт з проведення позачергового технічного огляду входять перевіряння і випробовування такі ж, як при проведенні первинного технічного огляду згідно з розділом 9.3, за винятком пунктів 9.3.7-9.3.9 цих Правил.
Згідно з пунктами 9.5.4, 9.5.5 Правил, після закінчення технічного огляду фахівець, який його провів, робить відповідний запис у паспорті устаткування про результати технічного огляду, дозволені параметри експлуатації і строк наступного технічного огляду, скріплюючи запис підписом і печаткою. Суб`єкт господарювання за підсумками технічного огляду зазначає дані про дозволені параметри експлуатації і строк наступного технічного огляду в експлуатаційних або організаційно-методичних документах.
При цьому пунктом 9.7.15 Правил встановлено, що робота ліфта не дозволяється, якщо: відсутній паспорт чи відомості про реєстрацію; не проведено технічний огляд або експертне обстеження ліфта; закінчився зазначений у паспорті термін роботи ліфта; не призначено наказом працівників, відповідальних за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів, за організацію експлуатації та за справний стан ліфтів; відсутній атестований обслуговуючий персонал (електромеханіки, ліфтери); не виконані приписи посадових осіб спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охорони праці; знос канатів перевищує встановлені норми; є тріщини, деформації в металоконструкціях ліфта; несправні прилади і пристрої безпеки, а також мають місце інші несправності, які впливають на безпечну експлуатацію ліфта.
Відтак, експлуатація цих ліфтів за таких обставин постійно наражає на небезпеку життя осіб, що ними користуються.
Жодних доказів на спростування тверджень і висновків позивача відповідач суду не надав.
Навпаки, позивачем надано суду акт від 24.06.2019 року №95/5.2 позапланової перевірки, яку було проведено з 18.06.2019р. по 24.06.2019р. щодо виконання відповідачем вимог припису від 18.02.2019р. №18/5.2 та якою, зокрема, встановлено, що станом на 24.06.2019р. ПП "К-П-1" не усунуто виявлені в ході перевірки, за результатами якої складено акт №18/5.2 від 18.02.2019 року, порушення п.9.7.15, 9.5.1, 9.4.1 Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів ПББЕЛ, НПАОП 0.00-1.02-08 та ст.13 Закону України «Про охорону праці», що виявилось у не проведенні позачергового технічного огляду ліфтів (6 одиниць) у строки, встановлені цими Правилами.
На підставі акту від 24.06.2019 року №95/5.2 позивачем видано припис від 24.06.2019р. №95/5.2 про усунення вищевказаних порушень.
За наведених обставин, відповідачем ані під час планової перевірки, ані під час позапланової перевірки, ані під час розгляду справи у суді не було надано жодних доказів того, що ним у відповідності до вимог Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 №190, було проведено позачерговий технічний огляд вказаних вище ліфтів.
Щодо доводів відповідача, викладених в його заяві від 23.07.2019р. за вих.№62, відносно того, що, оскільки відповідно до Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016р. №150, на підставі протоколу оцінки конкурсних пропозицій з призначення управителя багатоквартирного будинку в м . Павлограді від 03.07.2019р. №2, Павлоградською міською радою ухвалено рішення №542 від 05.07.2019р. «Про призначення управителя багатоквартирного будинку в м . Павлограді», згідно з яким виконавчий комітет міської ради вирішив призначити з 01.08.2019р. управителем багатоквартирних будинків, що входили в об`єкт конкурсу в м. Павлограді, ТОВ «ТБЦ Оптімус», отже, ПП "К-П-1" надалі не надає житлово-комунальні послуги, тому не є належним відповідачем у цій справі, суд зазначає наступне.
Дійсно, рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради ухвалено рішення №542 від 05.07.2019р. «Про призначення управителя багатоквартирного будинку в м . Павлограді», згідно з яким з 01.08.2019р. управителем багатоквартирних будинків, що входили в об`єкт конкурсу в м. Павлограді, призначено ТОВ «ТБЦ Оптімус» (п.1 рішення).
При цьому п.5 вказаного рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради №542 від 05.07.2019р. ПП "К-П-1" зобов`язано здійснити всі необхідні дії щодо передачі багатоквартирних будинків в управління управителю ТОВ «ТБЦ Оптімус». Призначеному цим рішенням, в порядку, передбаченому Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009р. №13 (далі - Порядок №13).
Розділом 2 Порядку №13 встановлено порядок прийняття об`єкта в управляння.
Відповідно до абз.1 п.2.1 Порядку №13 для приймання-передачі об`єкта в управління утворюється відповідна комісія у складі представників попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, власників, співвласників та особи, що буде здійснювати управління будинком.
Згідно з п.2.2 Порядку №13 при передачі об`єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів (у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах) щодо технічного стану об`єкта, у тому числі, зокрема, акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; паспорти ліфтового господарства; акти технічного огляду.
Пунктом 2.3 Порядку №13 встановлено, що у разі відсутності документів, передбачених цим пунктом, відмітка про це робиться у акті приймання-передачі об`єкта. Відсутні документи виготовляються чи відновлюються за рахунок попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, протягом одного місяця з моменту складення акта приймання-передачі об`єкта та передаються ним особі, що буде здійснювати управління будинком, з оформленням додатка до акта приймання-передачі.
Таким чином, саме відповідач, як особа, що здійснювала управління будинком, до передачі його в управління управителю ТОВ «ТБЦ Оптімус», відповідно до п.2.3 Порядку №13 зобов`язаний виготовити передбачені пунктами 9.5.4, 9.5.5 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 №190, та відсутні документи за свій власний рахунок та протягом одного місяця з моменту складення акта приймання-передачі об`єкта передати ці документи особі, що буде здійснювати управління будинком (в даному випадку ТОВ «ТБЦ Оптімус»), з оформленням додатка до акта приймання-передачі.
Отже, саме ПП "К-П-1" у даному випадку є належним відповідачем у справі, що розглядається.
Відтак, враховуючи встановлені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи позивача відносно того, що допущені відповідачем порушення під час роботи вказаних ліфтів є такими, що створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які ними користуються, а, відповідно робота (експлуатація) вказаних ліфтів має бути заборонена до усунення таких порушень, тим паче, що пунктом 9.7.15 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 №190, заборонено експлуатацію ліфтів без проведення їх технічного огляду.
Відповідно до статті 9 Конституції України людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд також враховує, що станом на дату розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів усунення порушень в частині приведення роботи ліфтів у відповідність до вимог Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 №190.
Водночас, відповідно до статей 11, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень).
За наведених обставин позов є таким, що підлягає задоволенню.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що наявність порушення відповідачем вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки підтверджується наявними у матеріалах справи доказами; враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів усунення порушень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13.08.2019 року.

Суддя О.М. Турова