Справа № 1340/4848/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6535/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі за позовом приватного підприємства «Компанія Енергозберігаючих технологій «Теплосвіт» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Гулкевич І.З.,

час ухвалення рішення 9 год 42 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 13 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року приватне підприємство «Компанія Енергозберігаючих технологій «Теплосвіт» (далі - ПП КЕТ «Теплосвіт») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС) від 13 липня 2018 року № 840168/36739260 про відмову у реєстрації податкової накладної (далі - ПН) № 23 від 30 листопада 2017 року та зобов`язати Державну фіскальну службу України (далі - ДФС) зареєструвати таку податкову накладну.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 1340/4848/18 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що наданими позивачем копіями документів належним чином підтверджено реальність спірної господарської операції та обґрунтованість складення ПН № 23 від 30 листопада 2017 року, а тому є достатніми підстави для її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН). Обставин, що перешкоджали б реєстрації вказаної ПН у ЄРПН, судом не встановлено.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ДФС, яке просило його скасувати та у задоволенні позовних вимог ПП КЕТ «Теплосвіт» відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішенням комісії ГУ ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову у такій реєстрації № 840168/36739260 від 13 липня 2018 року було відмовлено у реєстрації ПН № 23 від 30 листопада 2017 року. Разом із тим, судом першої інстанції скасовано рішення відповідача від 13 червня 2018 року, що не відповідає матеріалам справи.

ПП КЕТ «Теплосвіт» подало апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу ГУ ДФС, у якому вважає вимоги апелянта безпідставними, а оскаржуване судове рішення - законним та обґрунтованим.

Представник відповідачів у судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати рішення суду першої інстанції з наведених у ній підстав.

Представник позивача заперечив обґрунтованість доводів апелянта. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач (Постачальник) уклав із ТОВ «Енергосервісна компанія «АДАМСОН» (Покупець) договір поставки № 040816-1 від 04 серпня 2016 року (далі - Договір), відповідно до умов якого взяв на себе зобов`язання здійснити постачання товару (обладнання, арматуру, супутні товари до системи опалення, вентиляції, газопостачання, каналізації), а Покупець зобов`язувався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним Договором.

Відповідно до пункту 1.4 цього Договору Постачальник поставляє покупцю товари окремими партіями. Терміни поставки, кількість, асортимент, (номенклатура) товарів остаточно узгоджуються сторонами у накладних, що є невід`ємною частиною цього Договору та мають силу специфікації.

Згідно з пунктом 3.4 Договору датою поставки Товару є дата виписки накладної Постачальником. Моментом переходу до Покупця права власності і всіх ризиків на Товар за цим договором вважається дата передачі Товару покупцеві у пункті поставки Товару. Пунктом 4.2 цього Договору передбачено, що Товар вважається зданим Постачальником і прийнятий Покупцем з моменту підписання повноваженими представниками Сторін накладних.

На виконання вказаного Договору Постачальник здійснив поставку Покупцеві товару твердопаливного котла ЕСО НЕАТ 5 СА на загальну суму 17391,00 грн, у т.ч. ПДВ у сумі 2898,50 грн, що підтверджується видатковою накладною від 30 листопада 2017 року № 300.

30 листопада 2017 року ТОВ «Адамсон» (Покупець) здійснив оплату у сумі 17391,00 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 2898,50 грн, за Товар, поставлений за видатковою накладною від 30 листопада 2017 року № 300, що підтверджується випискою з банківського рахунку ПП КЕТ «Теплосвіт» за № НОМЕР_1 .

За першою подією була виписана ПН № 23 від 30 листопада 2017 року на загальну суму 17391,00 грн, у т.ч. ПДВ 20 % - 2898,50 грн.

Згідно із квитанцією ДФС, яка була отримана 14 грудня 2017 року, зазначену ПН прийнято, але реєстрацію зупинено, та зазначено підстави зупинення, зокрема вказано: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ, реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків,достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8403. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН, відповідно до пункту «в» пп.201.16.1 п. 201.16 ст. 201 КПУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу».

12 липня 2018 року ПП КЕТ «Теплосвіт» направило на адресу податкового органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленій ПН/РК, з додатками у кількості 9 документів, а саме:

договір поставки № Т 14/ТК від 06 листопада 2014 року,

видаткову накладну № 4492 від 10 листопада 2016 року,

рахунок № 778 від 27 жовтня 2016 року,

договір поставки № 040816-1 від 04 серпня 2016 року,

видаткову накладну від 30 листопада 2017 року № 300,

виписку з банківського рахунку № б/н від 30 листопада 2017 року,

оборотно-сальдову відомість за листопад 2017 року,

інформаційну довідку № б/н від 31 грудня 2017 року.

Рішенням комісії ГУ ДФС № 840168/36739260 від 13 липня 2018 року було відмовлено у реєстрації ПН № 23 від 30 листопада 2017 року.

Підставою відмовлення у реєстрації вказаної ПН ГУ ДФС зазначено ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування (навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки/фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні).

13 липня 2018 року позивач подав скаргу на вказане рішення до комісії з питань розгляду скарг ДФС з додатками в кількості 8, що підтверджується квитанцією № 1 від 23 липня 2018 року.

Рішенням комісії з питань розгляду скарг ДФС № 22154/36739260/2 від 01 серпня 2018 року скарга позивача залишена без задоволення та рішення комісії ГУ ДФС - без змін. Підставою відмовлення у реєстрації вказаної ПН зазначено: «відсутні копії документів, що підтверджують факт придбання, виготовлення, вирощування або переробки ТМЦ/чи можливість надання послуг, виконання робіт; відсутні копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи надано не в повному обсязі».

Вважаючи рішення ГУ ДФС № 840168/36739260 від 13 липня 2018 року протиправним, позивач оскаржив його до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із підпунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до приписів пункту 74.2 статті 74 ПК в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3 статті 74 ПК).

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Як передбачено пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення ПН/РК;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

Приписами підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК встановлено, що письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій ПН/РК. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до наявної у матеріалах справи квитанції про реєстрацію ПН/РК кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14 грудня 2017 року реєстраційний № : «ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків,достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8403. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів».

Пункт 6 Критеріїв оцінки містить у собі визначення різних критеріїв:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих ПН/РК, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в ПН, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК стосовно товарів, які зазначені платником податку у ПН, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) РК, складений постачальником товарів/послуг до ПН, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, контролюючий орган зобов`язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки, оскільки визначення конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання платником податків у подальшому відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Міністерства фінансів України 13 червня 2017 року № 567, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за № 754/30622 (далі - Вичерпний перелік).

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв оцінки: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв оцінки: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Таким чином, на думку апеляційного суду, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання ПН прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

При цьому, за змістом квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14 грудня 2017 року № контролюючим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів.

Наведене дає підстави апеляційному суду для висновку про обґрунтованість твердження суду першої інстанції щодо того, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання ПН прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Разом із тим, відповідачем у квитанції від 14 грудня 2017 року № у порушення наведених вище норм не було зазначено ні конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв оцінки містить два різних критерії), ні конкретного переліку документів (пункт 1 Вичерпного переліку містить два різні переліки в залежності від визначеного ступеня ризику).

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що формулювання ДФС у квитанції № вимоги про надання «та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу» (тобто Наказу № 567) є нечітким та незрозумілим, що додатково створює труднощі для усунення зазначених податковим органом недоліків.

Відтак, на думку апеляційного суду, дії контролюючого органу по складенню квитанції № та її зміст не відповідають вимогам спеціального законодавства, яке регулює обсяг повноважень контролюючого органу по зупиненню поданих платниками податків на реєстрацію податкових накладних, а отже є протиправними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» передбачено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, на думку апеляційного суду, рішення комісії має містити чіткі підстави для відмови в реєстрації податкових накладних.

12 липня 2018 року позивач подав на розгляд комісії ДФС письмові пояснення та документи, на думку позивача, в обсязі достатньому для прийняття рішення про реєстрацію ПН від 30 листопада 2017 року № 23.

При цьому рішенням комісії ГУ ДФС від 13 липня 2018 року № 840168/36739260 у реєстрації ПН було відмовлено без зазначення конкретних документів, які складені платником з порушенням законодавства та яких не вистачає для прийняття рішення про проведення такої реєстрації, а отже таке рішення не містить належних підстав для його прийняття.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

У пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Європейський суд з прав людини визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення комісії ГУ ДФС від 13 липня 2018 року № 840168/36739260 є необґрунтованим, а отже протиправним і правомірно скасоване судом першої інстанції.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДФС зареєструвати ПН № 23 від 30 листопада 2017 року в ЄРПН апеляційний суд зазначає таке.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 1246 ПН/РК, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування..

Оскільки позовна вимога про зобов`язання ДФС зареєструвати ПН № 23 від 30 листопада 2017 року у ЄРПН носить похідний характер у даному спорі, то з урахуванням висновків апеляційного суду щодо неправомірності рішення ГУ ДФС від 13 липня 2018 року № 840168/36739260 така позовна вимога ПП КЕТ «Теплосвіт» обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Доводи апелянта щодо невірного зазначення у оскаржуваному судовому рішенні про визнання протиправним та скасування неіснуючого рішення відповідача від 13 червня 2018 року, на переконання апеляційного суду, не можуть бути підставою для задоволення вимог апелянта, оскільки аналіз матеріалів справи свідчить про допущення судом першої інстанції при виготовленні рішення описки щодо дати прийняття оскаржуваного рішення ГУ ДФС, яка підлягає виправленню у порядку, передбаченому статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України, та не свідчить про неправильне вирішення даного адміністративного спору судом першої інстанції по суті.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 1340/4848/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник
Постанова у повному обсязі складена 15 серпня 2019 року.