Справа № 420/2937/19
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2937/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Чернецької О.А.,

за участю сторін:

представника позивача Клочко С.І. (за довіреністю),

представника відповідача Захарченко А.О.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.07.2017 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи щодо проведення перевірки за результатами якої прийнято спірне рішення, щодо прийняття рішення по справі №1540/4847/18 зазначає, що КП «Теплопостачання міста Одеси» вважає, що податкове повідомлення-рішення від 21.07.2017 року № 0 було складено з порушенням вимог законодавства, а штрафні санкції розраховано невірно виходячи з наступного.

У позові вказано, що як вбачається з розрахунку штрафної санкції, що додано до податкового повідомлення-рішення від 21.07.2017 року № , у ньому вказано, що по документу від 28.10.2015 року № 815/1969/15 ТАQ001 (рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу) нараховуються штрафні санкції за періоди: 29.12.2014- 27.03.2017; 29.12.2014-24.02.2017; 29.12.2014-19.12.2016; 29.12.2014-24.10.2016; 29.12.2014-02.06.2016; 29.12.2014-22.09.2016; 29.12.2014-28.01.2016; 20.02.2015-24.10.2016; 20.02.2015-22.09.2016; 20.03.2015-24.10.2016; 20.02.2015-22.09.2016; 20.02.2015-02.06.2016; 20.02.2015-19.12.2016; 20.03.2015-27.03.2017; 20.03.2015-24.02.2017; 20.03.2015-19.12.2016; 27.03.2015-24.02.2017; 20.04.2015-24.02.2017. В розрахунку штрафної санкції, що додано до податкового повідомлення-рішення від 21.07.2017 року № , вказано, що по документу - від 19.11.2014 року № 1570/13662/09 ТАQ001 (рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу) нараховуються штрафні санкції за періоди: 16.10.2014- 02.06.2016; 16.10.2014- 19.05.2016; 16.10.2014- 19.04.2016; 16.10.2014- 19.02.2016.

Як стверджує КП «Теплопостачання міста Одеси», такого рішення суду від 28.10.2015 № 815/1969/15 та від 19.11.2014 року № 1570/13662/09 про надання розстроченого податкового боргу не існує. На думку позивача, податковий орган не виконав свого обов`язку щодо розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номеру декларації (уточнюючого розрахунку). Натомість, в розрахунку штрафних санкцій, що додано до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень зазначено реквізити рішення суду, якого насправді не існує (рішення від 28.10.2015 № 815/1969/15; від 19.11.2014 року № 1570/13662/09), термін прострочення (з чого він розрахований не зрозуміло), сума боргу (розмір суми є незрозумілим). Суми платежів з оплати податкового боргу, не відповідають тим сумам, що зазначені в розрахунку штрафних санкцій, доданих до ППР, таким чином, штрафні санкції розраховані невірно.

У позові вказано, що згідно реєстру платежів, 22.09.2016 було здійснено оплату на суму 50000,00 грн. згідно розрахунку штрафу в ППР зазначено загальну суму сплати з боку Позивача в розмірі 646 108,65 грн., що не відповідає дійсності. Отже, як стверджує позивач, відсутній об`єкт нарахування штрафу за ст. 126 ПК України - сума сплати. Згідно реєстру платежів 19.02.2016 було здійснено оплату на суму 128 940, 00 грн., згідно розрахунку штрафу в ППР зазначено загальну суму сплати з боку Позивача в розмірі 65 959, 7 грн., що не відповідає дійсності. Отже, відсутній об`єкт нарахування штрафу за ст. 126 ПК України - сума сплати.

Таким чином, як стверджує позивач, розрахунок штрафних санкцій, що доданий до податкового повідомлення-рішення зроблений з порушенням Порядку № 1204 від 28.12.2015 року, сума штрафних санкцій розрахована невірно.

Окрім того, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що враховуючи положення Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 4, Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5, оскільки наказ ДПА від 07.12.2010 року № 927 та наказ ДФС від 14.04.2016 року № 318 «Про затвердження Методичних рекомендацій....» не є зареєстрованим в Міністерстві юстиції України, він не є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України та відповідно до ст. 21.1 ПК України, податковий орган не має право ним користуватись, для платника податків він не є обов`язковим для виконання.

В сукупності норм ст.87.9 та ст. 131.2 ПК України, податковий орган мав зараховувати сплати розстроченого податкового боргу в порядку черговості його виникнення (саме по уточнюючим податковим деклараціям з ПДВ, поточним податковим деклараціям з ПДВ, податковим повідомленням-рішенням), а в останню чергу сплату пені.

Так, зазначає позивач, періодично податковий орган надавав КП «Теплопостачання міста Одеси» листи з графіком погашення податкового боргу, при цьому, посилаючись на наказ ДПА від 07.12.2010 року № 927 та наказ ДФС № 318 від 14.04.2016 року, що не є нормативно-правовим актом, змінював графік погашення податкового боргу, та суми, що підлягають сплаті.

У позові вказано, що безпідставно діючи не на підставі норм Податкового кодексу України, відповідач розділяв суми податкового боргу, стягнені та розстрочені на підставі рішень суду, на частини - «основний платіж»; «основний платіж за актом перевірки», «штрафні санкції» та «пеня» (з яких податкових декларацій, нарахованих штрафів та пені вони складаються, взагалі не зрозуміло). А також змінював суми до сплати на власний розсуд та, відповідно, на власний розсуд розподіляв суми сплаченого податкового боргу, а не відповідно до вимог ст. 87.9, ст. 131.2 ПК України.

При розрахунку до сплати штрафу за ст. 126 ПК України за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, податковий орган мав зазначити, по яким податковим деклараціям, або ППР обліковується зарахування сплати, а не розбивати суму розстроченого податкового боргу на невідомі види платежів, та по ним розбивати оплати, зазначити погашену суму податкового боргу з відповідної податкової декларації, податкового повідомлення-рішення та розрахувати відповідний штраф.

На думку позивача, наслідком невірного зарахування до сплати податкового боргу з порушенням вимог ст. ст. 87.9, 131.2 ПК України, є облік у податкового органу на час складання Акту перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податкового боргу по податковим деклараціям (поточним/уточненим), ППР, який мав бути вже погашеним, що дозволяє податковому органу нараховувати штрафні санкції за штучний «податковий борг», який вже не існує насправді. У зв`язку з тим, що до розстроченого податкового боргу увійшли різні документи, що визначали період їх сплати, податковий орган мав врахувати це, та розраховувати штрафну санкцію, виходячи з дати виникнення обов`язку сплатити узгодженого грошового зобов`язання (або податкової декларації, або ППР), та погашатися саме в порядку погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Натомість, в розрахунку штрафних санкцій зазначено реквізити рішень суду, яким надано розстрочення податкового боргу (при цьому рішень, яких не існує), термін прострочення (з чого він розрахований не зрозуміло), суми сплати узгодженого грошового зобов`язання, що насправді не сплачувались.

Як стверджує позивач, на момент складання Акту камеральної перевірки 03.07.2017 року, та складання на його підставі податкового повідомлення-рішення, КП «Теплопостачання міста Одеси» вже погасило податковий борг, розстрочений по рішенню суду № 1570/13662/09.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року судом прийнято до розгляду позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та відкрито провадження в адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом продовжено термін підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання.

10.06.2019 року (вх. №20916/19) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.2 а.с.13-24), в якому, з посиланням на фактичні обставини справи зазначено, що інформація, яка міститься в розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного рішення є достатньою для складання такого виду документа. Відповідач зазначає, що посилання позивача на те, що податковий орган безпідставно вносив зміни до графіку, а саме змінював його на власний розсуд, розділяв суми податкового боргу на власний розсуд не відповідають дійсності та спростовуються наданими доказами.

Як зазначено у відзиві, посилання позивача на відсутність у контролюючого органу права користуватись наказом ДПА від 07.12.2010 року №927 та наказом ДФС №318 від 14.04.2016 року, зважаючи на положення п.1 ст.3 Податкового кодексу України, є помилковим.

Окрім того, з посиланням на положення п.89.7 ст.89, п.131.2 ст.131, ч.2 гл.1 розділу VI Наказу №422, відповідач вказує, що контролюючий орган не зважаючи на напрям сплати визначений у платіжному документі КП «ТМО» повинен зараховувати кошти в погашення податкового боргу в першу чергу з урахуванням черговості його виникнення, а потім виду зарахування (податкові зобов`язання, штрафні (фінансові санкції, пеня)

Щодо невірного, на думку позивача, розрахунку штрафної санкції, у відзиві вказано, що КП «ТМО» стверджує, що штрафна санкція розрахована не вірно так як в кінцеві дати нарахування штрафу мали відбуватися відповідні оплати в сумі, що вказані в податковому повідомлені-рішенні, але як вбачається з реєстру оплат, наданих позивачем, 24.02.2017, 27.03.2017, 19.12.2016, 24.10.2016, 02.06.2016, 28.01.2016, 24.10.2016, 19.05.2016, 19.04.2016 жодного платежу не було здійснено. Одеське управління Офісу ВПП ДФС зазначає що погашення податкового боргу може відбуватися за рахунок сплати, переплати, зменшення або списання податкового боргу. 24.02.2017, 27.03.2017, 19.12.2016, 24.10.2016, 02.06.2016, 28.01.2016, 24.10.2016, 19.05.2016, 19.04.2016 погашення податкового боргу відбулося за рахунок наявної в інтегрованій картці платника переплаті. У зазначені дати, відповідно до діючого графіку погашення податкового боргу, відбувалися нарахування розстрочених сум податкового боргу, та у зв`язку з наявною переплатою зазначені нарахування частково погашалися за рахунок цієї переплати.

Що стосується нарахування штрафної санкції у розмірі 20% від суми погашеного податкового боргу, відповідач зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, позивачу надавалися дві розстрочки податкового боргу за рішеннями від 20.06.2014 по справі №1570/13662/09 (дата набрання законної сили -19.11.2014) та від 30.07.2015 по справі №815/1969/15 (дата набрання законної сили - 06.10.2015). Позивач сам у своєму позові зазначає, що саме з дня набрання законної сили рішень суду про розстрочку погашення податкового боргу фактично встановлюється новий порядок погашення податкового боргу. Але до набрання законної сили такого рішення діє старий порядок погашення податкового боргу і саме за цей період у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкового боргу позивачу нараховується штрафна санкція.

Так, податковий борг, на який було надано розстрочення ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2014 по справі №1570/13662/09, виник на підставі податкового повідомлення-рішення № /0 від 08.12.2009 на суму 2 374 552,56 грн. (1 583 035,11 грн. основний платіж та 791 517,45 грн. штрафна санкція). Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 по справі №1570/13662/09 у задоволені позову КП «ТМО» про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення було відмовлено, дата набрання законної сили - 20.05.2014. Відповідно до абз.2 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України граничний строк сплати податкового повідомлення-рішення №/0 від 08.12.2009 був 30.05.2014.

У відзиві вказано, що розстрочення зазначеного податкового повідомлення-рішення було надано рішенням суду, яке набрало законної сили 19.11.2014. Таким чином з 30.05.2014 (граничний строк сплати) по 19.11.2014 (дата надання розстрочення) позивач повинен бути притягнутий до відповідальності передбаченої ст. 126 ПК України у розмірі 20% від розміру погашення кожної чергової частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості, у зв`язку з затримкою сплати на більше чим 30 календарних днів.

Податковий борг, на який було надано розстрочення постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 (дата набрання законної сили 06.10.2015) по справі №815/1969/15, виник на підставі:

- уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість надані 26.12.2014 на загальну суму 62645726,7 грн.: № у сумі 5105565 грн., № у сумі 11234819грн., № у сумі 3501056 грн., № у сумі 5093635 грн., № у сумі 187440 грн., №907506339 у сумі 59253 грн., № у сумі 2612480 грн., № у сумі 6153646 грн., № у сумі 3550606,7 грн. (загальна сума уточнюючого розрахунку складала 8316480,0 грн.), № у сумі 2410878,0 грн., № у сумі 4972771,0 грн., № у сумі 5254795,0 грн., № у сумі 10998259,0 грн.,№ у сумі 996995,0 грн., № у сумі 522528,0 грн. (граничний строк сплати - 26.12.2014);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.12.2014 р. на суму 997793,0 грн. (граничний строк сплати - 30.12.2014) ;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.01.2015 р. на суму 6771736,0 грн. (граничний строк сплати - 30.01.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.02.2015 на суму 1848261,0 грн. (граничний строк сплати - 01.03.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2015 на суму 5597508,0 грн. (граничний строк сплати - 30.03.2015)',

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.04.2015 на суму 5091920,0 грн. (граничний строк сплати - 30.04.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.05.2015 на суму 9577409,0 грн. (граничний строк сплати - 30.05.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.2017 на суму 1406348,0 грн. (граничний строк сплати - 30.06.2015);

- несплачена розстрочена заборгованість за податковим повідомленням - рішенням №/0 від 08.12.2009 у сумі 695402,00 грн., за період з січня по липень 2015 року граничний строк сплати - 30.05.2014);

- податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 №000016410 на суму 242838,53 грн. (граничний строк сплати - 01.08.2015)

- пені за несвоєчасну сплату відповідно до ст. 129 ПК України у сумі 7269503,01 грн. за період з грудня 2014 року по дату надання розстрочки.

З вищевикладеного, зазначено у відзиві, вбачається, що до набрання законної сили рішень про розстрочення податкового боргу боржником вже було пропущено граничні строки сплати податкового боргу на більше ніж 30 календарних днів. Таким чином, як стверджує Одеське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, позивач повинен бути притягнутий до відповідальності передбаченої ст. 126 ПК України у розмірі 20% від розміру погашення кожної чергової частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог КП "Теплопостачання міста Одеси".

10.06.2019 року (вх. №20910/19) від представника відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

18.06.2019 року (вх. №21698/19) від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.25-31), в якій зазначено про необґрунтованість доводів, які викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

24.06.2019 року (вх. №22548/19) від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, який у ньому наведено(т.2 а.с.32-).

11.07.2019 року (вх. №24953/19) від представника позивача надійшло клопотання, в якому комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» просить суд призначити по справі №420/2937/19 судово-економічну експертизу.

30.07.2019 року (вх. №27335/19) від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом відкладено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 31.07.2019 року судом залучено до матеріалів справи копію позовної заяви по справі №1540/4847/18, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.

Письмовими ухвалами суду від 31.07.2019 року судом:

- відмовлено у задоволені клопотання представника комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про призначення судово-економічної експертизи по справі №420/2937/19 за позовною заявою комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення;

- відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 31.07.2019 року судом закрито підготовче провадження по справі № 420/2104/19 за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до судового розгляду на 08.08.2019 року.

У судовому засіданні 08.08.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одеським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведена камеральна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси», за результатами якої складений акт перевірки №215/28-10-49-10/34674102/19 від 03.07.2017 року (т.1 а.с.17-24).

Зазначеною перевіркою встановлена не сплата позивачем податкових зобов`язань у встановлені строки, що є підставою у відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді штрафу.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 19.11.2014 року по справі №1570/13662/09 КП «ТМО» надано розстрочку податкового боргу на загальну суму 2373,6 тис. грн. Термін сплати розстрочки з 19.12.2014 року по 18.11.2016 року (сума податкового боргу погашено у повному обсязі). Також відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 06.10.2015 року по справі №815/1969/15 КП «ТМО» надано розстрочку податкового боргу на загальну суму 102163,4 тис. грн. Термін сплати розстрочки з 27.11.2015 року по 28.10.2020 року. Погашення податкового боргу КП «ТМО» призвело до нарахування штрафних санкцій, які наведені у додатку до акту перевірки.

На підставі виявлених порушень, Одеським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 21.07.2017 року, яким до позивача застосований штраф у розмірі 20% за затримку сплати грошових зобов`язань в сумі 23348231,55 грн. більше ніж на 30 днів, тобто, в розмірі 4669646,31 грн. (т.1 а.с.25).

До вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем складено розрахунок штрафних санкцій (т.1 а.с.26-29).

Позивач не погодився з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення та оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України, проте рішенням про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Судом встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №1540/4847/18 за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.07.2017 року №.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року, яке набрало законної сили 25.04.2019 року відмовлено у задоволенні позовної заяви Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.07.2017 року №.

Так, рішенням Одеського оружного адміністративного суду від 14.01.2019 року встановлено за позивачем рахувався узгоджений з 20.05.2014 року податковий борг за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 08.12.2009 року, який мав бути сплачений до 30.05.2014 року, однак рішенням суду від 20.06.2014 року у справі №1570/13662/09, яке набрало законної сили 19.11.2014 року, позивачу розстрочене погашення податкового боргу. Крім того, встановлено судом, за позивачем рахувався податковий борг за уточнюючими розрахункам, податковими деклараціями, податковими повідомленнями-рішеннями, тощо, однак рішенням суду від 30.07.2015 року по справі №815/1969/15, яке набрало законної сили 06.10.2015 року, позивачу розстрочене погашення податкового боргу. Оскільки з дати узгодження зобов`язань платника податків він більше ніж 30 календарних днів не сплачував суму зобов`язань та отримав розстрочку вже після спливу 30 календарних днів, на суму боргу не сплаченого позивачем правомірно нараховані штрафні санкції в розмірі 20% податкового боргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 14 січня 2019 року - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 14 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Так, як вбачається з адміністративного позову по справі №1540/4847/18, копія якого міститься в матеріалах справи, підставою для звернення Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до суду по справі №1540/4847/18 було безпідставності стягнення штрафу за ст. 126 ПК України на розстрочений податковий борг, оскільки надання розстрочки сплати податкового боргу є перенесенням строків сплати податкового боргу, тому відсутні підстави для нарахування штрафу за ст. 126 ПК України.

В той же час, як вбачається з позовної заяви по даній справі, підставою для звернення позивача з позовною заявою по справі №420/2937/19 є невірним розрахунком штрафних санкцій та порушенням Порядку оформлення податкового повідомлення-рішення.

Вирішую спір, який виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Як вже встановлено судом, камеральна перевірка 03.07.2017 проведена щодо своєчасності сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до п.п.14.1.39, п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Згідно з п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно п. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того, п. 36.5. ст. 36 ПК України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами п. 57.1 ст.57 та п. 203.2. ст. 203 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 100.1 статті 100 Податкового кодексу України передбачено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Згідно з п.87.9. ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 131.2. ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що за позивачем рахувався узгоджений з 20.05.2014 року податковий борг за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 08.12.2009 року, який мав бути сплачений до 30.05.2014 року, однак рішенням суду від 20.06.2014 року у справі №1570/13662/09, яке набрало законної сили 19.11.2014 року, позивачу розстрочене погашення податкового боргу.

Разом з цим, за позивачем рахувався податковий борг за уточнюючими розрахункам, податковими деклараціями, податковими повідомленнями-рішеннями, тощо, однак рішенням суду від 30.07.2015 року по справі №815/1969/15, яке набрало законної сили 06.10.2015 року, позивачу розстрочене погашення податкового боргу.

Податковий борг, на який було надано розстрочення ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2014 по справі №1570/13662/09, виник на підставі податкового повідомлення-рішення №/0 від 08.12.2009 на суму 2374 552,56 грн. (1 583 035,11 грн. основний платіж та 791 517,45 грн. штрафна санкція).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 по справі №1570/13662/09 у задоволені позову КП «Теплопостачання міста Одеси» про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення було відмовлено, дата набрання законної сили - 20.05.2014.

Відповідно до абз. 2 п. 57.3 ст. 57 ПК України граничний строк сплати податкового повідомлення-рішення №/0 від 08.12.2009 був 30.05.2014.

Як вже вказано судом, розстрочення зазначеного податкового повідомлення-рішення було надано за рішенням суду, яке набрало законної сили 19.11.2014 р. Таким чином, з 30.05.2014 (граничний строк сплати) по 19.11.2014 (дата надання розстрочення) КП «Теплопостачання міста Одеси» повинно бути притягнуто до відповідальності передбаченої ст. 126 ПК України у розмірі 20% від розміру погашення кожної чергової частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості, у зв`язку з затримкою сплати на більше чим 30 календарних днів.

Податковий борг, на який було надано розстрочення постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 (дата набрання законної сили 06.10.2015) по справі №815/1969/15, виник на підставі:

- уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість надані 26.12.2014 на загальну суму 62645726,7 грн.: № у сумі 5105565 грн., № у сумі 11234819грн., № у сумі 3501056 грн., № у сумі 5093635 грн., № у сумі 187440 грн., №907506339 у сумі 59253 грн., № у сумі 2612480 грн., № у сумі 6153646 грн., № у сумі 3550606,7 грн. (загальна сума уточнюючого розрахунку складала 8316480,0 грн.), № у сумі 2410878,0 грн., № у сумі 4972771,0 грн., № у сумі 5254795,0 грн., № у сумі 10998259,0 грн., № у сумі 996995,0 грн., № у сумі 522528,0 грн. (граничний строк сплати - 26.12.2014);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.12.2014 р. на суму 997793,0 грн. (граничний строк сплати - 30.12.2014);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.01.2015 р. на суму 6771736,0 грн. (граничний строк сплати - 30.01.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.02.2015 на суму 1848261,0 грн. (граничний строк сплати - 01.03.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2015 на суму 5597508,0 грн. (граничний строк сплати - 30.03.2015),

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.04.2015 на суму 5091920,0 грн. (граничний строк сплати - 30.04.2015);

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.05.2015 на суму 9577409,0 грн. (граничний строк сплати - 30.05.2015),

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.2017 на суму 1406348,0 грн. (граничний строк сплати - 30.06.2015);

- несплачена розстрочена заборгованість за податковим повідомленням - рішенням №/0 від 08.12.2009 у сумі 695402,0 грн., за період з січня по липень 2015 року (граничний строк сплати - 30.05.2014);

-податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 №000016410 на суму 242838,53 грн. (граничний строк сплати - 01.08.2015);

-пені за несвоєчасну сплату відповідно до ст. 129 ПК України у сумі 7269503,01 грн. за період з грудня 2014 року по дату надання розстрочки.

З вищевикладеного вбачається, що до набрання законної сили рішення про розстрочення податкового боргу боржником вже було пропущено граничні строки сплати податкового боргу на більше ніж 30 календарних днів. Таким чином КП «Теплопостачання міста Одеси» повинен бути притягнутий до відповідальності передбаченої ст. 126 ПК України у розмірі 20% від розміру погашення кожної чергової частки розстрочених (відстрочених) сум заборгованості.

Розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Зазначена правова позиції викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду від 18.11.2014 року №1602/11/10/14-14 «Щодо застосування пункту 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України».

Судове рішення про стягнення податкового боргу, за яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, передбачених 126.1 ст. 126 та пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України.

Прийняття судових рішень, якими визначено згідно процесуального закону порядок виконання судових рішень щодо стягнення податкового боргу, жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 126 та 129 ПК України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань, а отже доводи позивача наведені в адміністративному позові є помилковими, а нарахування податковим органом штрафних санкцій у відповідній сумі є правомірним.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 08 травня 2018 року в справі №802/777/16-а та у постанові від 20 березня 2018 року по справі №812/8730/13-а.

Так, Верховний Суд в даному рішенні від 08 травня 2018 року в справі №802/777/16-а зазначив наступне: "…Відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов`язань. А відтак відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

Суд звертає увагу, що розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Разом з цим, постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати податкового боргу і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що судове рішення про стягнення податкового боргу, за яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, передбачених 126.1 ст. 126 та пп. 129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття судових рішень, якими визначено згідно процесуального закону порядок виконання судових рішень щодо стягнення податкового боргу, жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 126 та 129 Податкового кодексу України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань…".

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що в ПК України передбачено такий правовий інститут, як не сплата узгоджених грошових зобов`язань протягом граничних строків. Дія цього правового інституту розпочинається певним моментом у часі, таким моментом є дата сплати угодженого грошового зобов`язання за умови, якщо ця дата приходиться не на останній день граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання, що встановлений ПК України.

Порушення строку сплати можливо встановити лише в момент сплати, оскільки до цього моменту сплати грошового зобов`язання, як такої, ще не існує.

Таким чином, порушення строку сплати грошових зобов`язань податковий орган встановив саме в момент сплати таких зобов`язань. При цьому, камеральна перевірка проведена в строки та в порядок передбачений ст.ст. 75, 76 ПК України.

Судом встановлено, що листами податкового органу №2544/10/28-08-17-018 від 06.06.2016 року та №3010/10/28-08-17-018 від 30.06.2016 було повідомлено позивача про закінчення дії графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби на підставі рішення суду від 19.11.2014 №1570/13662/09, в якому останній термін погашення становив 02.06.2016 на суму 593538,14 грн.

Зазначене останнє нарахування було погашено, але так як, до закінчення термінів погашення боргу за наданою розстрочкою відповідно до рішення суду від 19.11.2014 №1570/13662/09, було прийнято інше рішення суду про розстрочення податкового боргу від 28.10.2015 по справі №815/1969/15 частина сум за першою розстрочкою була включена відповідно до рішення суду у другу розстрочку, про що контролюючий орган зазначає у своїх листах та надає платнику уточнений графік погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості.

Саме з цих причин у Акті перевірки наявні суми по рішенню суду від 19.11.2014 №1570/13662/09 на які нараховані штрафні санкції, у зв`язку з порушенням строків сплати грошових зобов`язань.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що суми платежів з оплати боргу не відповідають тим сумам, що зазначені у розрахунку штрафних санкції доданих до спірного податкового повідомлення-рішення, що є свідченням невірного їх розрахунку, оскільки датою нарахування пені була дата визначена згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням, яких здійснюється органами державної податкової служби на підставі рішення суду від 19.11.2014 №1570/13662/09 та №815/1969/15.

Тобто, до моменту настання дати, визначеної згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням, яких здійснюється органами державної податкової служби на підставі рішення суду у відповідача було відсутнє право на нарахування пені.

При цьому, зважаючи на те, що пропущення граничних строків сплати податкового боргу на більше ніж 30 календарних днів відбулось до набрання законної сили рішення, сплата боргу у дату, яка передує визначені у графіку погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням, яких здійснюється органами державної податкової служби на підставі рішення суду, не впливає на розмір фінансової санкції, яка б підлягала засновуванню станом на відповідну сплату та яка застосована до позивача.

Таким чином, доводи позивача про відсутність об`єкта нарахування штрафу за ст.126 ПК України є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з цим, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідачем не дотримано черговості погашення податкового боргу відповідно до ст.ст. 87,131 ПК України, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Стосовно сум податкового боргу, які увійшли у розстрочений податковий борг відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 по справі № 815/1969/15 суд зазначає, що це не є предметом розгляду цієї справи. Суми податкового боргу, що увійшли до розстроченого податкового боргу, розглядалися Одеським окружним адміністративним судом у справі № 815/1969/15, рішення якого набрало законної сили.

Водночас, суд погоджується з доводами позивача, що не підлягають застосуванню Методичні рекомендації, затверджені Наказом ДПА України від 07.12.2010 року №927, оскільки з огляду на вимоги Указу Президента України від 03.10.1992 року №493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 року №34/5, зареєстрованого 12.04.2005 року за №381/10661, вказані Методичні рекомендації за своєю правовою природою не є нормативно-правовим актом, не були зареєстровані в Міністерстві юстиції України, стосуються організації внутрішньої діяльності податкових органів, а тому для суб`єктів підприємницької діяльності носять рекомендаційний, а не обов`язковий характер. Разом з цим, посилання відповідача на зазначений документ у відзиві на позов, у розрахунку до акту перевірки, не впливає на правомірність прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та Законами України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.07.2017 року № - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано суддею 16.08.2019 року.

Суддя Корой С.М.

.