Справа № 160/7797/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2019 року Справа №160/7797/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши заяву Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" про відстрочення сплати та зменшення судового збору у адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної Фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-35-25 від 05.12.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2019р. (згідно експрес накладної) Державне підприємство "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" звернулося з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної Фіскальної служби та просить:

- визнати протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача №Ю-35-25 від 05.12.2018р.;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача №Ю-35-25 від 05.12.2018р. на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені у розмірі 99715807,32 грн.

Одночасно, позивач звернувся з заявою про відстрочення сплати та зменшення судового збору, у якій просить зменшити розмір судового збору за подання даного адміністративного позову та відстрочити сплату судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру до ухвалення судового рішення у справі посилаючись на те, що у зв'язку із глобальною світовою економічною кризою, внутрішньо-економічними проблемами України, скрутним фінансовим становищем позивач не має змоги сплатити суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір", оскільки заборгованість позивача по заробітній платі станом на 01.04.2019р. становить 62374000,00 грн., зовнішній борг підприємства складає ,0 грн., що підтверджується даними Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2019р. Позивач зазначає, що за таких обставин сплата судового збору вплине не лише на поглиблення фінансової кризи підприємства, а й унеможливить виплату першочергових платежів, зокрема, сум заробітної плати. Окрім того, позивач посилається і на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.11.2016р. по справі №К/800/18502/16, рішення Європейського суду з прав людини та Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглянувши вказану заяву, вивчивши надані докази на її підтвердження та наведені у заяві обґрунтування, суд не находить підстав для її задоволення щодо відстрочення сплати та зменшення судового збору з урахуванням майнового стану сторони, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно ч. 2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що суд може зменшити розмір судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення або зменшення розміру сплати судового збору за подання даного позову до суду, суд виходить із того, що з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ "Про судовий збір", а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

При цьому, вирішуючи такі клопотання, суд повинен врахувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді у суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Також ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України може бути застосована і до юридичних осіб (зокрема, громадських організацій), якщо у них відсутні достатні кошти на рахунках для оплати судових витрат чи їх рух заблоковано внаслідок арешту.

Разом з тим, як вбачається із доданих до заяви про зменшення та відстрочення сплати судового збору копій документів, позивачем не надано доказів, які б свідчили про майновий стан позивача, який позбавляє позивача можливості сплатити судовий збір за подання даного адміністративного позову, а наведені у заяві підстави майнового стану позивача, такі як наявність заборгованості у підприємства, наявність зовнішнього боргу підприємства, глобальна світова економічна криза не можуть бути прийняті судом в якості належного та обґрунтованого доказу щодо неможливості сплатити судовий збір за цим позовом, оскільки вказані позивачем обставини підтверджують факти того, що підприємство працює, отримує кошти від своєї господарської діяльності, а, відповідно, і має можливість сплатити судовий збір за даним позовом, оскільки доказів відсутності коштів на рахунках позивача суду не надано.

З огляду на наведене, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру сплати судового збору за подання позивачем цього позову до адміністративного суду.

Також відсутні і будь-які підстави у адміністративного суду і щодо відстрочення сплатити судового збору з вищенаведених підстав, так як наявність у позивача заборгованості, зовнішнього боргу не є безумовною обставиною, що підтверджує неплатоспроможність підприємства за наявності коштів на рахунках такого підприємства про що доказів на підтвердження такої неплатоспроможності суду не надано.

Також наявність і збитків підприємства за результатами звітів про фінансовий стан підприємства не свідчить про неможливість сплатити судовий збір за подання позову до суду у встановленому законодавством розмірі з урахуванням того, що підприємство позивача здійснює господарську діяльність та сплачує податки та збори до бюджету, а тому підстави для відстрочення сплати судового збору у адміністративного суду відсутні.

Окрім того, слід зазначити, що позивачем жодними доказами не обґрунтовано та не підтверджено можливість сплати судового збору у майбутньому, що позбавляє суд можливості пересвідчитися, що при відстроченні сплати судового збору позивачем така сума буде сплачена.

Судом критично надається і оцінка посиланням позивача на правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 03.11.2016р. у справі №К/800/18502/16, оскільки з її змісту видно, що вона стосується висновку щодо можливості сплати судового збору фізичною особою, тоді як позивач у даній справі є юридичною особою та, оцінюючи доходи фізичної особи та юридичної особи, можна дійти висновку про відсутність підстав для їх порівняння, так як доходи юридичної особи, як правило, набагато більші ніж доходи фізичної особи, а тому їх порівняння позивачем як оціночного поняття є безпідставним.

При цьому, слід зазначити, що згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у адміністративного суду відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення йому сплати судового збору при зверненні до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись ст.8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 133, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" про відстрочення сплати та зменшення судового збору у адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної Фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-35-25 від 05.12.2018р. - відмовити.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва