Справа № 540/1703/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 серпня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1703/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Гомельчук С.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання дій протиправними та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії та бездіяльність Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області щодо:

- не здійснення старшим державним виконавцем Тищенко Я.А. стягнення за кількома виконавчими документами в рамках зведеного виконавчого провадження;

- порушення старшим державним виконавцем Тищенко Я.А. строку направлення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2019 року;

- порушення старшим державним виконавцем Тищенко Я.А. строку направлення ОСОБА_3 постанови про стягнення виконавчого збору від 29.05.2019 року;

- порушення старшим державним виконавцем Тищенко Я.А. порядку та строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 29.05.2019 року.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, виходячи з наступних підстав.

Позивач вважає незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не здійснення стягнення за кількома виконавчими документами в рамках зведеного виконавчого провадження (далі - ВП), та протиправними дії державного виконавця, які полягають у: порушенні ним строку направлення позивачу (боржнику) постанови про відкриття ВП та постанови про стягнення виконавчого збору; порушенні порядку та строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно змісту позовної заяви, про наведені порушення позивач дізнався з листа, якого отримав 06.08.2019 року, що за його доводами підтверджується доданою до позову копією конверта з рекомендованим листом № 639. Натомість, суд зауважує, що неналежна якість копії листа позбавляє суд можливості перевірити дату його отримання позивачем через нечітке відображення штампу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно положень ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1). Позовну заяву може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (п. 1 ч. 2).

У відповідності до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404), рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Отже, звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом обумовлене законодавцем відповідним строком (десять робочих днів), який обчислюється з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, спричинене діями та/або бездіяльністю державного виконавця.

З огляду на вказані норми, а також зважаючи на те, що за матеріалами справи не вбачається за можливе виявити дату отримання позивачем листа державного виконавця, тобто дата виявлення позивачем порушення його прав суду залишається невідомою, вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду із даним позовом, які встановлено спеціальним законодавством для судового оскарження рішень, дій та/або бездіяльності державного виконавця.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Відтак, позивач повинен надати до суду інформацію, яка свідчитиме про дату ознайомлення останнього зі змістом оскаржуваних постанов, та докази на підтвердження своїх доводів або заяву про поновлення пропущеного строку із вказанням підстав такого пропуску, які також мають підтверджуватися відповідними доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно приписів п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в позовній заяві зазначаються - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

В той же час, за положеннями статей 2, 5 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із аналізу наведених норм КАС слідує, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Проте у позовній заяві не обґрунтовано яким саме чином незаконною, на думку позивача, бездіяльністю державного виконавця щодо не здійснення стягнення за кількома виконавчими документами в рамках зведеного виконавчого провадження (далі - ВП), та протиправними діями державного виконавця, які полягають у: порушенні ним строку направлення позивачу (боржнику) постанови про відкриття ВП; порушенні порядку та строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору, порушено права та законні інтереси позивача. До того ж у позові не вказано як визнання судом наведених дій та бездіяльності державного виконавця протиправними, призведе до поновлення порушених, на думку позивача, його прав та інтересів.

Таким чином, позовна заява відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, тому керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України, суд

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху та надати позивачу п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/1703/19 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Гомельчук С.В.