Справа № 460/1938/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

19 серпня 2019 року м. Рівне №460/1938/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до Головного управління ДФС у Рівненській області
провизнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2019 року до Рівненського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2019 № Ф-61459-50 на суму 86430,11 грн.

Одночасно з позовною заявою ФОП ОСОБА_2 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 14559/19), в якій просить забезпечити поданий позов шляхом зупинення стягнення заборгованості за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 86430,11 грн з огляду на винесення старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області постанови від 21.06.2019 про відкриття виконавчого провадження. Заявник зазначає, що сума стягнення є для неї непомірно великою, окрім того вказує про оспорення вимоги про сплату вказаної суми боргу. Водночас зазначає, що стягнення означеної суми позбавить її коштів, якими вона не володіє, що зумовить виникнення боргових зобов`язань, відтак стверджує, що ефективний захист та поновлення її прав за таких обставин значно ускладниться. Також вказує на очевидні ознаки протиправності оспорюваної вимоги. З таких підстав просить суд вжити заходи забезпечення позову та зупинити стягнення 86430,11 грн на підставі вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.03.2019 № Ф-61459-50.

На час розгляду заяви про забезпечення позову судом не вирішено питання відкриття провадження за даним позовом.

Вирішуючи питання вжиття заходів забезпечення позову суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно з частиною другою статті 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).

Суд зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Необхідність вжиття судом заходів забезпечення позиву заявник обгрунтовує негативними наслідками у вигляді стягнення суми боргу за спірною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2019 № Ф-61459-50, що ускладнить, на думку заявника, відновлення її порушених прав.

Враховуючи такі доводи заявника суд зазначає, що статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено порядок звернення стягнення, зокрема, на кошти боржника, відповідно до частини четвертої якої на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Заявник не надала доказів накладення арешту на її кошти у сумі 86430,11 грн, як і на інше будь-яке майно, а суд не встановив таких. Вказане доводить, що державним виконавцем не вживались заходи щодо примусового стягнення зазначених коштів заявника.

Окрім того, до поданої заяви про забезпечення позову заявник додала копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2019, згідно з якою державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 59394179 з виконання вимоги про сплату боргу № Ф-61459-50 від 11.03.2019 про стягнення із ОСОБА_2 на користь Головного управління ДФС у Рівненській області заборгованості у розмірі 87348,17 грн.

Суд звертає увагу, що предметом оскарження згідно із заявленими позовними вимогами у справі № 460/1938/19 є вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2019 № Ф-61459-50 на суму 86430,11 грн, в той час як державним виконавцем згідно з доданою позивачем постановою від 21.06.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-61459-50 від 11.03.2019 у сумі 87348,17 грн. Водночас, слід зазначити, що до позовної заяви позивач додала копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2019 № Ф-61459-50 на суму 86430,11 грн.

Таким чином, до поданої заяви про забезпечення позову не додано належних доказів у підтвердження обставин, на які покликається заявник стверджуючи про розпочату державним виконавцем процедуру з примусового стягнення заборгованості за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 87348,17 грн за оспорюваною вимогою № Ф-61459-50.

Окрім того суд враховує, що зазначаючи про негативні наслідки для заявника у разі стягнення за спірною вимогою суми заборгованості як значної для заявника, заявник в той же час зазначає про відсутність у неї коштів, які б могли бути стягнуті на погашення відповідної суми боргу, та виникнення, як наслідок, боргових зобов`язань, проте не зазначає, яким саме чином такі обставини утруднюють виконання рішення суду у даній справі у майбутньому як і не пояснює, яких значних зусиль доведеться докласти для поновлення прав заявника, та у чому такі виражаються.

Щодо ініційованого способу забезпечення позову суд звертає увагу на таке.

Як зазначено вище одним із способів забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 151 КАС України, є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, вказана норма статті 151 КАС України містить обов`язкову умову, а саме: якщо стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Це означає, що суд може забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа лише за умови, якщо стягнення за таким здійснюється у безспірному порядку.

Суд звертає увагу, що безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів (пункт 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45)).

Оскільки заявник не є бюджетною установою, доказів того, що кошти на рахунку позивача є коштами державного та місцевих бюджетів чи, що позивач є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів суду не надано, то і заходи безспірного списання коштів на підставі спірної вимоги не визначені.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної вимоги, про що зазначає заявник, нею не наведено та не доведено, а суд таких на даному етапі судового провадження не встановив.

Слід зазначити, що протиправність спірного рішення (вимоги) відповідача-суб`єкта владних повноважень може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів. Відтак, доводи заявника у цій частині безпідставні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття ініційованого заявником заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, тому суд дійшов висновку, що у забезпеченні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 КАСУкраїни, суд

У Х В А Л И В :

В забезпеченні позову за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 по адміністративній справі № 460/1938/19 відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Нор У.М.