Справа № 814/33/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2019 року

Київ

справа №814/33/16

провадження №К/9901/33514/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу № 814/33/16

за позовом арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, заступника начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Кремізіон Н.М., головного спеціаліста відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Влєзкова О.В., головного спеціаліста відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Насирова О.О. про визнання протиправним та скасування розпорядження, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року (суддя Князєв В.С.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (судді Кравченко К.В., Лук`янчук О.В., Градовський Ю.М.),

І. Суть спору

1. У січні 2016 року арбітражний керуючий Сашин О.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, заступника начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Кремізіон Н.М., головного спеціаліста відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Влєзкова О.В., головного спеціаліста відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Насирова О.О., в якому просив визнати протиправним та скасувати видане Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області розпорядження про усунення порушень № 17 від 07.12.2015.

2. В обґрунтування позову зазначив, що комісія з перевірки перевищила службові повноваження та вийшла за межі строку перевірки, чим порушила пункт 2.11 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5 (далі - Порядок № 1284/5).

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. У період з 27.08.2015 по 04.09.2015, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2015 № 202/7, комісія Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області проводила планову виїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Сашина О.А. на предмет відповідності діяльності позивача вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також додержання вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора у справах про банкрутство.

4. Перевірка проведена комісією у складі: голова комісії - Кремізіон Н.М., члени комісії - Насирова О.О. та Влєзков О.В. в період з 27.08.2015 по 04.09.2015 на підставі виданого їм Посвідчення на проведення планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 31.07.2015 року № 17.

5. За результатами перевірки комісія склала Акт від 15.09.2015 № 17, в якому викладено перелік виявлених в діяльності позивача порушень.

6. З-поміж іншого в цьому акті зазначено про порушення позивачем вимог частини сьомої статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції цього Закону, яка діяла до січня 2013 року), яке полягало у тому, що арбітражний керуючий Сашин О.А. до перевірки не надав документального підтвердження використання одного рахунку в банківській установі (під час ліквідаційної процедури, введеної щодо ПВТФ «Агроділо»).

7. На підставі цього акта перевірки Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області видало Розпорядження про усунення порушень від 07.12.2015 № 17, відповідно до якого позивач у термін до 26.01.2016 повинен усунути тільки одне з відображених в акті перевірки порушень, а саме - порушення частини 7 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції цього Закону, яка діяла до січня 2013 року) щодо не надання доказів використання при проведенні ліквідаційної процедури ПВТФ «АГРОДІЛО» тільки одного рахунку боржника в банківській установі.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

8. Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 18 липня 2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

9. Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 січня 2017 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

10. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що під час перевірки позивач не підтвердив факту використання лише одного банківського рахунку під час проведення ліквідаційної процедури ПВТФ «АГРОДІЛО», тому спірне розпорядження правомірне.

IV. Касаційне оскарження

11. У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

12. Касаційну скаргу обґрунтовує, зокрема, тим, що при ухваленні спірних рішень суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що порушення, які мав усунути позивач, вже були предметом перевірки у 2013 році і за правилами частини першої статті 106 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) та пункту 2.5.4 Порядку № 1284/5 не могли бути предметом повторної перевірки у 2015 році. Порушення, на які вказує комісія, усунуті ще в 2013 році, тому посилання на ті самі порушення під час наступної перевірки є безпідставними.

13. Також позивач зазначив про неналежне дослідження судами обставин щодо підписання акта перевірки.

14. Головне територіальне управління у місті Києві подало заперечення на касаційну скаргу, просить залишити оскаржені судові рішення без змін. Зокрема, зазначило, що в 2015 році позивач продовжував здійснювати повноваження під час ліквідаційної процедури ПВТФ «Агроділо», тому питання щодо дотримання ним вимог частини першої статті 106 Закону № 2343-XII можуть стосуватися питань, про які зазначено в акті перевірки.

V. Релевантні джерела права та акти їх застосування

15. Відповідно до частини першої статті 106 Закону № 2343-XII планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб`єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов`язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

16. Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Порядку № 1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

17. Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

18. Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:

проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка);

надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень;

складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

19. Згідно з пунктом 6.6 Порядку № 1284/5 акт перевірки складається з вступної, описової та резолютивної частин.

20. За змістом пунктів 6.6.1.-6.6.3 Порядку № 1284/5 у вступній частині міститься інформація про вид перевірки, підставу для її проведення, предмет перевірки, склад комісії, місце проведення перевірки, арбітражного керуючого, щодо якого здійснюється перевірка, та реквізити Довідки (

21. В описовій частині акта перевірки містяться інформація про виявлені під час перевірки порушення, які наводяться відповідно до резолютивної частини Довідки, оцінка пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, та усунення арбітражним керуючим зазначених у Довідці порушень. У разі якщо територіальний орган з питань банкрутства було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу, описова частина акта перевірки повинна містити інформацію з Висновку.

22. У резолютивній частині акта перевірки комісією з урахуванням Довідки та пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, або усунених порушень, а також Висновку (у разі якщо територіальний орган з питань банкрутства було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу) робиться висновок щодо наявності (відсутності) порушень законодавства з питань банкрутства в діяльності арбітражного керуючого.

23. У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині акта перевірки не вказуються.

24. У резолютивній частині акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

25. За пунктом 6.7 Порядку № 1284/5 акт перевірки складається у двох примірниках, один з яких надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

26. За пунктом 6.9. Порядку № 1284/5 у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень (додаток 7) (далі - припис) та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (додаток 8) (далі - розпорядження).

27. За пунктом 6.9.2. Порядку № 1284/5 припис або розпорядження виноситься органом контролю на підставі акта перевірки не пізніше ніж на третій робочий день з дня підписання акта перевірки та надається арбітражному керуючому особисто або надсилається йому рекомендованим листом та електронною поштою. Припис та/або розпорядження вважаються належним чином врученими арбітражному керуючому за умови, якщо він особисто або за його дорученням представник отримав вказані припис та/або розпорядження або вони були надіслані йому органом контролю у спосіб, визначений пунктом 2.15 розділу II цього Порядку. Докази надсилання припису та/або розпорядження арбітражному керуючому є невід`ємною частиною матеріалів перевірки та зберігаються за місцезнаходженням органу контролю, який виніс припис та/або розпорядження.

28. Згідно з пунктами 6.10., 6.11 Порядку № 1284/5 у розпорядженні міститься інформація про встановлені комісією порушення, термін та спосіб їх усунення. Строк виконання розпорядження у випадку наявності об`єктивних підстав може бути продовжено органом контролю шляхом внесення відповідних змін до розпорядження.

29. Арбітражний керуючий зобов`язаний до закінчення строку, зазначеного в розпорядженні, усунути виявлені порушення та надати інформацію про це разом з відповідними документами до органу контролю, який виніс розпорядження.

30. У разі якщо подані документи підтверджують виконання розпорядження, орган контролю складає висновок про виконання розпорядження, який долучається до акта перевірки.

31. У разі якщо подані документи не підтверджують виконання розпорядження або арбітражний керуючий не подав до органу контролю документи, що підтверджують виконання розпорядження, орган контролю для перевірки виконання розпорядження призначає позапланову перевірку.

VI. Позиція Верховного Суду

32. Суди встановили, що підставою видання спірного розпорядження є порушення позивачем вимог частини сьомої статті 7 Закону № 2343-XII (попередній редакції), суть якого зазначено вище.

33. Відповідно до вказаної статті, ліквідатор зобов`язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

34. Між тим, в акті перевірки та спірному розпорядженні зазначено про порушення частини сьомої статті 7 Закону № 2343-XII.

35. Спростовуючи доводи позивача про порушення вимог частини першої статті 106 Закону № 2343-XII (у редакції, яка діє на дату виникнення спору) щодо неможливості проведення повторної перевірки питань, які вже перевірялися, суди попередніх інстанцій зазначили, що оскільки позивач у 2015 році, тобто після попередньої перевірки, яка відбулася у 2013 році, продовжував виконувати свої повноваження як арбітражний керуючий (під час ліквідації ПВТФ «Агроділо»), то питання дотримання ним вимог законодавства (відповідно до частини першої статті 106 Закону № 2343-XII) могло буди предметом планової перевірки, яка проводилася з 27.08.2015 по 04.09.2015.

36. Крім того, суди зазначили, що посилання відповідача у спірному розпорядженні на положення частини сьомої статті 30 Закону № 2343-XII в редакції, яка діяла до 19.01.2013, не впливає на правильність вимог спірного розпорядження, тому що факт ненадання для перевірки доказів використання під час ліквідаційної процедури ПВТФ «Агроділо» тільки одного рахунку боржника в банківській установі є встановленим, а в частині сьомій статті 41 Закону № 2343-XII в редакції, яка діє з 19.01.2013, містяться положення, аналогічні тим, які зазначено в частині сьомій статті 7 Закону № 2343-XII.

37. Колегія суддів з такими висновками судів погодитися не може. Судячи зі встановлених обставин справи, ті самі порушення, які зазначено в спірному розпорядженні, відповідач виявив і під час перевірки, яка відбулася в 2013 році і за наслідками якої складено акт від 08.10.2013 № 22 та розпорядження від 14.11.2013 № 22. Окрім того, відповідач констатував порушення норми Закону, який у період, охоплений перевіркою, викладено в новій редакції, і та обставина що аналогічні положення містяться в чинній редакції Закону, за встановлених обставин цієї справи, не змінює, а навпаки дає підстави вважати, що порушення, на які вказав відповідач, раніше вже могли бути предметом перевірки.

38. Твердячи про правомірність спірного розпорядження суди залишили поза увагою доводи позивача про зазначені вище обставини, а також те, що вказане в спірному розпорядженні порушення він усунув, про що складено акт від 05.12.2013 відповідного змісту. На думку колегії суддів, ці обставини мають бути з`ясовані, позаяк мають значення для правильного вирішення спору. З урахуванням положень частини першої статті 106 Закону № 2343-XII планова перевірка, яку відповідач проводив у 2015 році, не може охоплювати періодів і питань, які охоплювалися і вже були предметом попередньої перевірки. Та обставина, що позивач у 2015 році продовжував виконувати свої повноваження у ліквідаційній процедурі ПВТФ «Агроділо» не заперечує того, що планова перевірка має проводитися з дотриманням наведених вимог Закону № 2343-XII і не може стосуватися тих самих питань/порушень, які вже були предметом (попередньої) перевірки.

39. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; <…>.

40. За правилами частини четвертої, п`ятої статті 353 КАС справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

41. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

42. З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є поспішними і помилковими, позаяк ґрунтуються на неповному з`ясуванні обставин справи, на необхідності дослідження яких звертав увагу позивач. У зв`язку з цим оскаржені судові рішення треба скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича задовольнити частково.

2. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич