Справа № 761/33653/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2019 року

Київ

справа №761/33653/18

адміністративне провадження №К/9901/22280/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу громадянина Казахстану ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом адвоката громадянина Казахстану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення № 99 від 16.07.2018 року, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року позовну заяву громадянина Казахстану ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку не усуненням недоліків позовної заяви.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, громадянин Казахстану ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу громадянина Казахстану ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями позивач звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Пунктами 3, 4, 5 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються; обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Отже, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів першої та (або) апеляційної інстанцій лише у питаннях права (застосування норм матеріального та процесуального права), але не в питаннях факту.

В свою чергу порушення норм права може виявлятися у:

застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;

незастосуванні норми, яку належало застосувати;

наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.

За змістом пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Разом з цим особи, що звертаються до Верховного Суду з касаційними скаргами, мають враховувати, що Верховний Суд є судом "права, а не факту", а тому посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи чи на перевагу одних доказів над іншими не допускається.

В супереч наведеному, касаційна скарга громадянина Казахстану ОСОБА_1 зазначеним вимогам не відповідає. В касаційній скарзі скаржник описує обставини справи та посилається на те, що про існування оскаржуваної ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 березня 2019 року він дізнався лише 23 квітня 2019 року, проте, не зазначає, обґрунтування того, в чому саме полягає порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції конкретних норм матеріального та/або процесуального права, на думку скаржника, і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваного судового рішення у даній справі, натомість спонукає до переоцінки наявних у справі доказів.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги не вбачається, які саме порушення допущені судами першої та апеляційної інстанції та в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при ухвалені оскаржуваних рішень у даній справі.

Зміст касаційної скарги та її прохальна частина містять лише вимогу про визнання неправомірним та скасування рішення ДМС України №251-16 від 24 травня 2016 року про відмову у оформленні документів для вирішення питання щодо визнання громадянина Казахстану ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додатково захисту та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому жодних посилань на судові рішення, що оскаржуються, як того вимагає частина 2 статті 330 КАС України, прохальна частина касаційної скарги не містить, як не містить і підстав для касаційного оскарження.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

За таких обставин, враховуючи, що касаційна скарга зводиться до викладення обставин справи без належного обґрунтування порушення або неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, така скарга не може бути прийнята до розгляду.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу громадянина Казахстану ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом адвоката громадянина Казахстану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення № 99 від 16.07.2018 року, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько,

Суддя Верховного Суду