Справа № 400/1152/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

16 серпня 2019 р.справа № 400/1152/19

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Кафанової Г.Г.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представників відповідача: Буліч Н.А., Буліч А.Є., Притуленко В.Г.,

у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, у відкритому судовому засіданні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаКазанківської районної державної адміністрації, вул. Миру, 208, смт. Казанка, Казанківський район, Миколаївська область, 56000

про1) визнання протиправним та скасування розпорядження від 13.03.19 р. № 7-рк "Про звільнення ОСОБА_1 "; 2) визнання протиправним та скасування розпорядження від 28.11.18 р. № 140-рк "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" - начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації"; 3) поновлення позивача на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської районної державної адміністрації; 4) зобов`язання відповідача запропонувати позивачу для переведення посаду начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації; 5) стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 14.03.19 р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Казанківської районної державної адміністрації (надалі - відповідач або Казанківська РДА), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасування розпорядження від 13 березня 2019 р. № 7-рк "Про звільнення ОСОБА_1 ";

2) визнати протиправним та скасування розпорядження відповідача від 28 листопада 2018 р. № 140-рк "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" - начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації";

3) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА;

4) зобов`язати відповідача запропонувати позивачу для переведення посаду начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА;

5) стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 14 березня 2019 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач навела такі доводи: з 2015 р. і до дня звільнення (13 березня 2019 р.) вона працювала на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА. В 2016 р. між нею і головою Казанківської РДА ОСОБА_3 виникли неприязні стосунки, внаслідок чого, починаючи з 2017 р., відповідач неодноразово ініціціював службові розслідування відносно позивача, за результатами яких притягав останнього до дисциплінарної відповідальності та двічі звільняв з займаної посади. Рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду відповідні рішення Казанківської РДА при притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення визнавались протиправними і скасовувались, позивач поновлювалась на займаній посаді. В березні 2019 р. відповідач повторно звільнив ОСОБА_1 з посади начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, у зв`язку з ліквідацією цього відділу. На думку позивача, в даному випадку має місце не ліквідація відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, а лише зміна внутрішньої організаційної структури Казанківської РДА, шляхом утворення нового відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА, який виконує ті ж самі функції, що і ліквідований відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, а тому відповідач зобов`язаний був запропонувати їй, в порядку переведення, посаду начальника новоствореного відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА, але відповідач протиправно оголосив конкурс на цю посаду.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні на підставі такого. В 2017 р. на території Казанківського району були утворені Казанківська і Володимирівська об`єднані територіальні громади, яким було передано більшу частину закладів освіти, які знаходились у віданні відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА. У зв`язку з цими обставинами, відповідач ліквідував зазначений відділ. Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України, ліквідацією є така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки без передання їх правонаступникам, а відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України), підставою для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, є ліквідація підприємства, установи організації. Відповідач вважає, що процедура звільнення ОСОБА_1 ним дотримана: її своєчасно попереджено про наступне звільнення, запропоновані інші рівнозначні посади, від яких ОСОБА_1 відмовилась. Крім того, Управлінням Держпраці у Миколаївській області проведено інспекційне відвідування Казанківської РДА, під час якого досліджувалось питання законності звільнення ОСОБА_1 , і жодних порушень не було встановлено, що свідчить про безпідставність вимог позивача (а. с. 97-104).

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач у відзиві перекручує фактичні обставини та помилково трактує законодавство, яке регулює спірні правовідносини (а. с. 177-182).

Позовна заява залишалась без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (а. с. 61-62).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Відповідач клопотав про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Розглянувши клопотання, суд не знайшов підстав для його задоволення (а. с. 197-198, 216).

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення, викладені в заявах по суті справи.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів адміністративної справи, перед звільненням в березні 2019 р. ОСОБА_1 займала посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА (а. с. 57).

27 квітня 2018 р. відповідач видав розпорядження № 120-р "Про упорядкування структури Казанківської районної державної адміністрації" (надалі - Розпорядження № 120-р), згідно з яким відділ освіти, молоді та спорту Казанківської РДА припинено шляхом ліквідації, а замість нього створено відділ освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА (а. с. 67-68).

12 жовтня 2018 р. розпорядженням Казанівської РДА № 115-рк оголошено конкурс на зайняття вакантної посади начальника новоствореного відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА (а. с. 110-115).

У зв`язку з тим, що переможця конкурсу, оголошеного вищезазначеним розпорядженням не було виявлено, іншим розпорядженням Казанківської РДА від 28 листопада 2018 р. № 140-рк на посаду начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА повторно оголошено конкурс, за результатами якого переможцем конкурсу визначено ОСОБА_4 (а. с. 117-122а).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Казанківської РДА із заявами про переведення її на посаду начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА поза конкурсом (а. с. 46, 47, 49).

14 січня 2019 р. відповідач вручив ОСОБА_1 попередження, в якому йдеться про ліквідацію відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА на підставі Розпорядження № 120-р і наступне вивільнення позивача. Одночасно, позивачу запропоновано дві посади, які не відносяться до сфери освіти і одна з яких є вакантною тимчасово (а. с. 105).

Розпорядженням відповідача від 13 березня 2019 р. № 7-рк "Про звільнення ОСОБА_1 " (надалі - Розпорядження № 7-рк), позивача звільнено з посади на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України, тобто у зв`язку з ліквідацію відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА (а. с. 55).

Правовідносини щодо проходження державної служби, підстави звільнення з державної служби, гарантії державних службовців, врегульовані Законом України "Про державну службу".

Відповідно до ст. 5 ч. 2-3 Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Підстави припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначені ст. 87 вказаного Закону, зокрема, відповідно пункту 1 - це скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

При цьому процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (ст. 87 ч. 3 Закону України "Про державну службу").

Законом України "Про державну службу" встановлені гарантії працевлаштування для державних службовців державних органів, які реорганізуються. Так, відповідно до ст. 22 ч. 5 цього Закону, у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов`язкового проведення конкурсу.

Статтею 36 ч. 3 КЗпП України встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому таке звільнення допускається лише якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України).

Статтею 492 ч. 1 і 3 КЗпП України передбачено, що у разі вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці та одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз`яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 242 ч. 5 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В п. 46 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2018 р. у справі № 802/4079/15-а, цим судом висловлена така правова позиція: «… ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи».

Новостворений відділ освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА виконує ті ж самі функції, що і ліквідований відділ освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, а посада начальника новоствореного відділу відноситься до тієї ж самої категорії державної служби, що і посада, яку перед звільненням займала ОСОБА_1 , з чого можливо зробити висновок про те, що ці посади є рівнозначними.

Стаття 41 ч. 1 п. 1-2 Закону України "Про державну службу" визначає, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Таким чином, оскільки відповідач без жодних об`єктивних причин ліквідував відділ освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, начальником якого працювала ОСОБА_1 , і створив новий орган з аналогічними функціями - відділ освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА, він повинен був запропонувати позивачу посаду його начальника та призначити на цю посаду в порядку переведення, без проведення конкурсу. В той же час, відповідач такої посади позивачу не пропонував, а запропоновані ним посади не є рівнозначними посаді ОСОБА_1 .

Окремо суд звертає увагу відповідача на те, що судом вже розглядалась справа про звільнення ОСОБА_1 по суті з аналогічних підстав, в якій суд вже надавав оцінку як обставинам ліквідації відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, так і звільненню позивача з посади його начальника (рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2018 р. у справі № 1440/2130/18) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77820853). Фактично, протягом восьми місяців, відповідач двічі безпідставно звільнив позивача з займаної посади, що слід розцінювати як упереджене ставлення до позивача. Упередженість відповідача до ОСОБА_1 підтверджується й попередніми, до звільнення, безпідставними дисциплінарними стягненнями, які в судовому порядку визнавались протиправними (постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 р. у справі № 814/413/17, http://reyestr.court.gov.ua/Review/70658332 та рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 р. у справі № 814/2193/17, http://reyestr.court.gov.ua/Review/73281012) (а. с. 17-39).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні (справа "Пічкур проти України" від 7 листопада 2013 р.) вказав, що практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі "Вілліс проти Сполученого Королівства" (Willis v. the United Kingdom), заява № 36042/97, n. 48, ECHR 2002-IV).

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21 лютого 1997 р. у справі "Ван Раалте проти Нідерландів" (Van Raalte v. the Netherlands), п. 39, Reports 1997-I) (пункти 48, 49).

Так, при розгляді справи № 1440/2130/18 суд встановив, що всі інші працівники ліквідованого відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, окрім позивача, були безперешкодно, поза конкурсом переведені до новоствореного відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА, що є очевидною дискримінацією ОСОБА_1 .

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування Розпорядження № 7-рк та поновлення ОСОБА_1 на займаній перед звільненням посаді, підлягають задоволенню.

В той же час, вимога про визнання протиправним і скасування розпорядження від 28 листопада 2018 р. № 140-рк "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" - начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації" задоволенню не підлягає, так як такий спосіб захисту позивачем своїх прав не призведе до їх поновлення, оскільки дія цього розпорядження вже вичерпана, конкурс відбувся, а його переможець призначений на посаду.

Не підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання Казанківську РДА запропонувати позивачу для переведення посаду начальника новоутвореного відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації, так як ця посада з 14 березня 2019 р. не є вакантною.

Суд наголошує, що вищенаведені вимоги не підлягають задоволенню не у зв`язку з законністю дій відповідача в цій частині, а у зв`язку з тим, що вони не є ефективним способом відновлення прав позивача, так як предметом спору в даній справі є дії відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади і саме на ній позивач підлягає поновленню.

Зауваження відповідача про те, що розпорядженням від 13 березня 2019 р. № 1-рг "Про внесення змін до штатного розпису відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації" (надалі - Розпорядження № 1-рг) (а. с. 128) посада начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської РДА скорочена з 14 березня 2019 р., а тому навіть прийняття судом рішення на користь позивача, не може відновити її права, так як відсутня посада, на яку позивач підлягає поновленню, не можуть бути взяті судом до уваги.

Скорочення відповідачем посади ОСОБА_1 , яку вона займала до звільнення, узгоджується з упередженим і дискримінаційним ставлення відповідача до неї, так як якщо ще в квітні 2018 р. відповідач прийняв рішення ліквідувати весь відділ освіти, молоді та спорту Казанківської РДА, невиправданим виглядає окреме скорочення в березні 2019 р. виключно посади позивача.

Саме протиправні дії Казанківської РДА привели до порушення трудових прав ОСОБА_1 та її безпідставному повторному звільненню, а тому саме на відповідача покладається обов`язок їх відновлення - відповідач повинен вчинити всі дії, щоб відновити становище ОСОБА_1 , яке існувало до звільнення.

Що стосується посилання відповідача на акт інспекційного відвідування Управління Держпраці у Миколаївській області, то, згідно із ст. 90 ч. 2 КАС України, суд не пов`язаний його висновками, крім того, в ньому лише перелічені обставини звільнення ОСОБА_1 та зазначено, що позивач отримала всі належні їй платежі перед звільненням, що і не є предметом спору в даній справі (а. с. 131-144).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок розрахунку середнього заробітку визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку розрахунку середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 № 100.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно довідки, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарних місяці, які передували її звільненню (січень і лютий 2019 р.), складає 192,41 грн. (а. с. 213).

Станом на день розгляду справи, кількість робочих днів, за які необхідно стягнути кошти, становить 107 днів (березень 2019 р. 12 днів, квітень 2019 р. 20 днів, травень 2019 р. 2 дні, червень 2019 р. 18 днів, липень 2019 р. 23 дні і серпень 2019 р. 12 днів). Таким чином, сума стягнення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 складає 20 587,87 грн. (107*192,41=20 587,87), а сума стягнення за один повний місяць перед звільненням (липень 2019 р.) складає 4 425,43 грн. (23*192,41=4 425,43).

Відповідно до ст. 371 ч. 1 п. 2-3 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині стягнення 4 425,43 грн. середнього заробітку за один місяць і про поновлення позивача на посаді, підлягає негайному виконанню.

За приписами ст. 5 ч. 1 п. 1 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В той же час, такі вимоги позивача, як визнання протиправним та скасування розпорядження від 28 листопада 2018 р. № 140-рк "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" - начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації" і зобов`язання відповідача запропонувати позивачу для переведення посаду начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської РДА, не підпадають під визначену пільгу та оплачені судовим збором, який позивачу не присуджується у зв`язку з відмовою в задоволенні такої вимоги.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Казанківської районної державної адміністрації (вул. Миру, 208, смт. Казанка, Казанківський район, Миколаївська область, 56000, ,) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати розпорядження Казанківської районної державної адміністрації від 13 березня 2019 р. № 7-рк "Про звільнення ОСОБА_1 ".

3. Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської районної державної адміністрації (вул. Миру, 208, смт. Казанка, Казанківський район, Миколаївська область, 56000, ) з 14 березня 2018 р.

4. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування розпорядження від 28 листопада 2018 р. № 140-рк "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" - начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації", відмовити.

5. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язати Казанківську районну державну адміністрацію запропонувати ОСОБА_1 для переведення посаду начальника відділу освіти, молоді, спорту та культури Казанківської районної державної адміністрації, відмовити.

6. Стягнути з Казанківської районної державної адміністрації (вул. Миру, 208, смт. Казанка, Казанківський район, Миколаївська область, 56000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2019 р. до 16 серпня 2019 р. в сумі 20 587,87 грн. (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень вісімдесят сім копійок), без врахування заробітної плати за один місяць в сумі 4 425,43 грн. (чотири тисячі чотириста двадцять п`ять гривень сорок три копійки).

7. Стягнути з Казанківської районної державної адміністрації (вул. Миру, 208, смт. Казанка, Казанківський район, Миколаївська область, 56000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітну плату за один місяць в сумі 4 425,43 грн. (чотири тисячі чотириста двадцять п`ять гривень сорок три копійки).

8. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Казанківської районної державної адміністрації з 14 березня 2019 р., підлягає негайному виконанню.

9. Рішення суду в частині стягнення з Казанківської районної державної адміністрації заробітної плати за один місяць в сумі 4 425,43 грн. (чотири тисячі чотириста двадцять п`ять гривень сорок три копійки), в межах загальної суми стягнення в розмірі 20 587,87 грн. (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень вісімдесят сім копійок), підлягає негайному виконанню.

10. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз