Справа № 520/10337/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 р.Справа № 520/10337/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Калиновського В.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 09.07.19 року по справі № 520/10337/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, прийнятої судом, просив суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018, протиправними та такими що порушують права ОСОБА_1 як людини;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними - задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018 протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018.

В частині позовних вимог про зобов`язання перерахувати пенсію позивачу та здійснити виплату пенсії однією сумою - відмовлено.

На вказане рішення суду відповідачем було подано апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 - залишено без змін.

Вищезазначена постанова до суду касаційної інстанції не оскаржувалась.

24.06.2019 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі №820/10337/18, що передбачено ч.1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що рішенням суду від 17.12.2018 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 частково, судове рішення набрало законної сили, однак, всупереч зазначеному, воно так і не виконано. У зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення у справі №820/10337/18, позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у порядку, визначеному положеннями ст. 382 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 по справі № 520/10337/18 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду згідно зі ст. 382 КАС України - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 по справі № 520/10337/18 скасувати, прийняти нову постанову про встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі по тексту - Порядок № 649), прийнята 22 серпня 2018, її положення щодо виплати нарахованих за минулий період пенсій не можуть бути застосовані до спірних відносин, які виникли до прийняття цієї постанови. Вважає, що ефективним правовим засобом захисту прав позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 по справі № 520/10337/18.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено вжиття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення в порядку, визначеному постановою КМУ від 22.08.2018 № 649. При цьому, оскільки виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ) здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не власного бюджету Пенсійного фонду, то нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок Державного бюджету України виключно з коштів, що передбачені на цю мету, тобто, за окремою бюджетною програмою згідно з Порядком № 649.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ч.2 ст.255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України щодо набрання судовими рішеннями суду апеляційної інстанції законної сили, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Враховуючи те, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 апеляційну скаргу ГУПФУ в Харківській області залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 - без змін, зазначене рішення набрало законної сили 09.04.2019.

Згідно із положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 Головним управлінням ПФУ в Харківській області було проведено нарахування доплати до пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, виходячи з виплати 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копії розрахунку на доплату пенсії від 10.05.2019, загальна сума, що підлягає виплаті ОСОБА_1 за результатами перерахунку пенсії за період з 01.01.2018 по 31.05.2019, склала 39933,00 грн. (а.с. 92).

Частина вказаної суми в розмірі 2386,80 грн. (заборгованість за період з 09 квітня 2019 року по 31.05.2019 року) виплачена ОСОБА_1 разом з основною сумою пенсії за червень 2019 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи розрахунок на доплату за період квітня-травня 2019 року та довідка про доходи пенсіонера (а.с.95, 95).

Інша частина нарахованої заборгованості за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 складає 37546 грн. 20 коп., про що свідчить наявний в матеріалах розрахунок (а.с.93).

Отже, відповідачем рішення суду у справі №820/10337/18 виконано в частині здійснення перерахунку з 01.01.2018 на підставі рішення суду, у зв`язку з чим розмір пенсії після проведеного перерахунку склав 9524,68 грн., а також в частині виплати позивачу перерахованої пенсії позивачу у перерахованому розмірі з червня 2019 року, та виплати суми доплати за період 09 квітня по травень 2018 року.

Заперечуючи проти задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 520/10337/18, відповідач зазначив, що сума заборгованості за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 в розмірі 37546 грн. 20 коп. включена відповідачем до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою згідно з Порядком № 649, на підтвердження чого надав витяг із вказаного вище реєстру (а.с.96).

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, та членам їх сімей згідно ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як передбачено положеннями статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань з Державного бюджету України.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (Порядок № 649).

Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Як передбачено п. 1 Порядку № 649, цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п.3,4 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія) (п.6 Порядку № 649).

За приписами п.8 Порядку № 649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Факт включення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 про виплату коштів ОСОБА_1 до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою згідно з Порядком № 649, свідчить про те, що комісією ГУПФУ в Харківській області було прийнято рішення на користь позивача.

Такими діями відповідач засвідчив, що держава визнала і взяла на себе зобов`язання по виплаті коштів ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду по справі № 520/10337/18, оскільки ним вчинені всі можливі залежні від нього дії по виконанню рішення суду.

Водночас, з урахуванням приписів ст.8 Закону № 2262-ХІІ та ст.116 Бюджетного кодексу України, виплата коштів на користь позивача (суми перерахованої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 08 квітня 2019 року) з перевищенням бюджетних призначень на цю мету є порушенням бюджетного законодавства, тому виконання рішення суду в цій частині може бути виконане лише в разі наявності відповідних асигнувань, тобто, за окремою бюджетною програмою згідно з Порядком № 649.

Твердження представника позивача про неможливість застосування відповідачем норм Постанови Кабінету Міністрів України № 649, оскільки нею всупереч приписам ст.92 Конституції України врегульований порядок виконання судових рішень, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом правового регулювання постанови Кабінету Міністрів України № 649 є порядок виділення коштів на фінансування витрат на виконання рішень суду, а не порядок виконання рішень суду.

При цьому видатки Пенсійного Фонду України, як органу влади, на фінансування пенсійних виплат, передбачених чинними нормативно-правовими актами, є об`єктивно прогнозованими, та держава має обов`язок щодо відшкодування розміру майбутніх виплат. Однак, видатки на виконання рішень судів, які будуть підлягати виконанню в майбутньому, не є об`єктивно відомими заздалегідь, тому встановлення механізму виділення коштів на виконання таких судових рішень є необхідним.

Відповідно до позиції, висловленої Конституційним Судом України в своєму рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідач при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018, як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Слід вказати, що зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018, якою затверджено Порядок № 649, не була визнана незаконною та нечинною в порядку, визначеному ст.264 КАС України, або неконституційною, та підлягає застосуванню до спірних відносин.

З огляду на викладене вище, колегія суддів відхиляє посилання позивача на протиправність Порядку № 649, яким, на думку позивача, поставлено в залежність гарантовані законом пенсійні виплати від бюджетних призначень.

Оскільки відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст.116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Враховуючи викладене, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують вжиття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення в порядку, визначеному Постановою № 649, беручи до уваги часткове виконання судового рішення, а також особливості нормативно-правового регулювання правовідносин в частині нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність необхідності застосування заходів судового контролю по даній справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року по справі № 520/10337/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Л.В. Любчич