Справа № 140/2364/19
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2364/19

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Волдінер Ф.А., вивчивши позовну заяву Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по фінансових санкціях,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по фінансових санкціях в сумі 9500,00 грн. до місцевого бюджету.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 позовну заяву було залишено без руху з підстав ненадання суду документів про сплату судового збору та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (із зазначенням способу їх усунення) - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач одержав 08.08.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення (отримання) документів.

Приписами статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, строк на усунення недоліків позовної заяви закінчився 18.08.2019, що є вихідним днем, відтак останнім днем строку на усунення недоліків є 19.08.2019.

Однак позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви у вказаний строк.

Водночас, позивачем 16.08.2019 було подано до суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків на більш тривалий строк.

Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час ГУ ДФС у Волинській області у звязку із обмеженим фінансуванням не має фактичної можливості здійснити оплату судового збору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

При вирішенні клопотання судом взято до уваги, що в його обґрунтування ГУ ДФС у Волинській області не зазначено жодних доводів стосовно того, з яких причин наданого судом строку недостатньо для усунення недоліків позову, які саме заходи вживаються субєктом владних повноважень і якого часу вони потребують.

Водночас судом враховано таке.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто субєктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Суд вважає, що обставини, повязані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації субєктом владних повноважень права на звернення до суду у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для продовження зазначеного строку.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобовязати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду, зокрема, у вигляді продовження судом строку на усунення недоліків на невизначений строк.

У ситуації з продовженням процесуальних строків державними органами поважними причинами апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це повязано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обовязків, встановлених нею ж.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.11.2018 у справі №817/1371/17.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ГУ ДФС у Волинській області про продовження строку на усунення недоліків.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із частиною пятою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 про залишення позовної заяви без руху, тому вказану позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу без розгляду.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої, частинами пятою восьмою статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ГУ ДФС у Волинській області про продовження строку на усунення недоліків відмовити.

Позовну заяву Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по фінансових санкціях і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ф.А. Волдінер