Справа № 757/31652/16-а
Суддя: Батрин О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Мотрич В.В.

учасники справи

заявник (відповідач): Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві

позивач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про порядок виконання судового рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2016 по справі № 757/31652/16-а за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-456зп від 15.03.2016 р.; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 1 липня 2016 р. перерахунок та виплату ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-456зп від 15.03.2016 р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

20 грудня 2016 р. на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 р. у задоволенні заяви Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виправлення описки у постанові суду від 29 липня 2016 р. відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 р. ухвалу суду першої інстанції від 29 березня 2017 р. скасовано та постановлено нову, якою клопотання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виправлення описки у постанові суду від 29 липня 2016 р. задоволено. Виправлено описку в абзаці другому та третьому резолютивної частини постанови Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2016р., вказавши вірну довідку «Генеральної прокуратури України від 15.03.2016 р. № 18-465зп», замість невірно зазначеної довідки «Генеральної прокуратури України від 15.03.2016 р. № 18-456зп»

25 липня 2017 р. представник Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Овчиннікова Н.О. подала до суду заяву про встановлення способу виконання постанови Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 р. Вказує не незрозумілість для відповідача резолютивної частини рішення в частині зобов`язання відповідача здійснити з 1 липня 2016 р. перерахунок та виплату ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-456зп від 15.03.2016 р., оскільки відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону від 20.03.2015 р., у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Оскільки ОСОБА_1 працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії, то відповідно до діючого законодавства України виплата пенсії припиняється. Після звільнення позивача з роботи виплата пенсії буде поновлена.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1-3, 8 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Суд звертає увагу, що під встановленням способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, встановлених раніше. Суд, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може встановити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Водночас, суд, змінюючи або встановлюючи порядок чи спосіб виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Водночас, постанова Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 р. набрала законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (п. 40 Рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції») право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 15.03.2001 року у справі «Піалопулос та інші проти Греції», якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Згідно з п. 66 Рішення Європейського Суду у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Також в Рішенні від 29.06.2004 року у справі «Войтенко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися.

Однак, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для виконання рішення у разі неможливості його виконання у встановлений раніше порядок і спосіб. При цьому, суд не може змінювати рішення суду по суті, оскільки обраний судом при ухваленні рішення спосіб відновлення порушеного права є належним і таким, що сприяє такому захисту.

Жодних доказів на підтвердження існування обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, яке набрало законної сили або роблять його неможливим, відповідачем суду не представлено.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для задоволення заяви відповідача про встановлення способу виконання судового рішення відсутні, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 248, 370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про порядок виконання судового рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2016 по справі № 757/31652/16-а за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного адміністративного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин