Справа № 826/7476/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7476/18 Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконним та скасування наказу начальника головного територіального управління юстиції у м. Києві № 94/05 від 20.03.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника головного територіального управління юстиції у м. Києві № 94/05 від 20.03.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на ОСОБА_1 , старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, також при розгляді справи не враховано всіх доводів відповідача щодо порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчого провадження.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом від 15.07.2013 № 1398/03 «Про призначення ОСОБА_1 » позивач за переведенням з 15.07.2013 призначений на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Наказом від 11.11.2013 № 2422/03 «Про переведення ОСОБА_1 » позивача переведено на посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Наказом від 13.05.2014 № 831/03 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації» було увільнено позивача від роботи з 14.05.2014 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації зі збереженням місця роботи.

Відповідно до наказу від 14.05.2015 № 1045/03 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » позивача вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 14.05.2015 після увільнення від роботи у зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації.

Наказом від 14.05.2015 № 1046/03 «Про переведення ОСОБА_1 » позивача було переведено на посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві з 15.05.2015 тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_2 .

На підставі наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.10.2016 № 677/6 було відкрите дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування Комісія дійшла до висновку, що у діях старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 , не виявлено дисциплінарного проступку, передбаченого ст.ст. 65, 66 Закону України «Про державну службу». У зв`язку з цим відповідно до наказу від 20.12.2016 № 868/6 було закрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 .

На підставі наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10.11.2017 № 1299/8 було відкрите дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування Комісія дійшла до висновку, що у діях старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 , не виявлено дисциплінарного проступку. У зв`язку з цим відповідно до наказу від 26.01.2018 № 26/05 було закрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 .

На підставі наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.09.2017 № 698/6 було відкрите дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 . З урахуванням характеру дисциплінарного проступку, попередньої поведінки державного службовця, а також його ставлення до виконання посадових обов`язків, Комісія рекомендувала накласти на позивача дисциплінарне стягнення відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 65, п. 2 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у виді догани. Під час здійснення дисциплінарного провадження обставин, які б пом`якшували чи обтяжували дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 Комісією не встановлено. У зв`язку з цим відповідно до наказу від 20.03.2018 № 94/05 було накладено на позивача дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

На підставі наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.09.2017 № 701/6 було відкрите дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 . З урахуванням характеру дисциплінарного проступку, попередньої поведінки державного службовця, а також його ставлення до виконання посадових обов`язків, Комісія рекомендувала накласти на позивача дисциплінарне стягнення відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 65, п. 2 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у виді догани. Під час здійснення дисциплінарного провадження обставин, які б пом`якшували чи обтяжували дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 Комісією не встановлено.

У зв`язку з викладеним, наказом від 20.03.2018 № 95/05 було накладено на позивача дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

В рамках адміністративної справи № 826/7476/18 оскаржується наказ від 20.03.2018 № 94/05, яким позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та оголошено догану. В наказі вказано про порушення позивачем вимог ст.ст. 11, 30 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 04.11.2010) та ст.ст. 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02.06.2016).

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішеннями відповідача позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки клопотання про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 із викладом всіх обставин вчинюваного правопорушення було отримано ГТУЮ у м. Києві 19.08.2017, то до моменту винесення спірного наказу № 94/05 від 20.03.2018 минуло більше шести місяців.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що імперативними приписами ч. 3 ст. 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Отже, об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства і свідчать про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

За ч. 1 ст. 68 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Згідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про державну службу» з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

У відповідності до ч.ч. 9, 10, 11 ст. 69 Закону України «Про державну службу» дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

За ч. 1 ст. 75 Закону України «Про державну службу» перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про державну службу» рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

З аналізу вказаних норм слідує, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та, як наслідок, рішення про накладення на такого державного службовця дисциплінарного стягнення може бути прийнято суб`єктом призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій або подання Комісії.

В контексті зазначеного вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, який вказав, що відповідачем порушено процедуру притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, яка має такі обов`язкові стадії: 1) ініціювання дисциплінарного провадження суб`єктом призначення (ч. 1 ст. 68); 2) формування дисциплінарною комісією дисциплінарної справи, відповідно до вимог ч. 2 ст.73 Закону України «Про державну службу» (ч. 1 ст. 73); 3) розгляд належним чином сформованої дисциплінарної справи на засіданні дисциплінарної комісії та внесення за результатами цього розгляду подання суб`єкту призначення (ч.ч. 9, 10 ст. 69); 4) розгляд дисциплінарної справи суб`єктом призначення з урахуванням подання дисциплінарної комісії протягом 10 календарних днів з дня отримання подання, що обов`язково має включити відібрання письмового пояснення у державного службовця або фіксування факту відмови від надання такого пояснення (ч. 11 ст. 69, ст. 75, ч.5 ст. 77); 5) прийняття вмотивованого рішення суб`єкта призначення (ч. ч. 1, 2 ст. 77).

Враховуючи, що 26.09.2017 було відкрите дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 , 26.10.2017 за результатами проведеного службового розслідування встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, 09.11.2017 начальнику ГТУЮ у м. Києві Куценку С.І. надійшло подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , а спірний наказ було прийнято ГТУЮ у м. Києві лише 20.03.2018, тобто поза межами 10 календарних днів з дня отримання пропозицій та подання Комісії, чим порушено вимоги ч. 11 ст. 69 та ч. 1 ст. 77 Закону України «Про державну службу».

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

11.08.2017 заступник начальника ГТУЮ у м. Києві Воробйов О.В. адресував начальнику ГТУЮ у м. Києві Куценку С.І. клопотання про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до відповідальності ОСОБА_1 Клопотання було зареєстроване 19.08.2017 за вх. № 2/39/11348, а вже 26.09.2017 начальником ГТУЮ у м. Києві Куценком С.І. було видано наказ «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 ».

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки клопотання про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 із викладом всіх обставин вчинюваного правопорушення було отримано ГТУЮ у м. Києві 19.08.2017, то до моменту винесення спірного наказу № 94/05 від 20.03.2018 минуло більше шести місяців.

Зворотнього апелянтом під час апеляційного розгляду не доведено, а також належно не обґрунтовано те, що позивач весь цей період перебував у стані тимчасової непрацездатності або у відпустці. Крім того, такі доводи не підтверджені апелянтом під час апеляційного розгляду справи жодними доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 16.08.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук