Справа № 460/1788/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2019 року м. Рівне №460/1788/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач), до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) зобов`язати відповідача оформити документи для виїзду за кордон на постійне проживання.

В обґрунтування позову зазначає, що відмова відповідача в оформленні документів суперечить Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення зазначає, що в Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області відсутні законні підстави для оформлення позивачу документів для виїзду за кордон на постійне проживання. У зв`язку з чим, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 02.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі на 13.08.2019.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

07.03.2019 ОСОБА_1 подано до Управління державної міграційної служби України в Рівненській області заяву №48/5626/158 про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

Листом від 21.06.2019 №5601.3.1-4316/56.2-19 Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про тимчасову відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

Підставою відмови у оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання стало посилання відповідача на положення пункту 4 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", якими передбачена можливість тимчасової відмови громадянину України у видачі паспорта у випадках, якщо він засуджений за вчинення злочину - до відбуття покарання або звільнення від покарання. Тому, оскільки позивач засуджений за вчинення злочину відповідач дійшов висновку про тимчасову відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначає Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 №3857-XII (далі - Закон №3857-XII).

Статтею 1 Закону №3857-XII передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Частиною першою статті 4 Закону №3857-XII визначено, що оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом першим Положення про Державну міграційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 визначено, що Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Підпунктом 8 пункту 4 Положення №360 передбачено, що ДМС відповідно до покладених на неї завдань здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках.

Пунктом 7 Положення №360 визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 6 Закону №3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання.

Зі змісту наведеної норми Закону №3857-XII слідує, що визначальним для можливості застосування такого обмеження прав є з`ясування відповідним територіальним органом чи має місце ухилення від виконання зобов`язань, покладених вироком суду та інші обставини, що характеризують особу.

Як встановлено з матеріалів справи відмова відповідача ґрунтується на наявності вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 06.05.2019 у справі №572/16/18, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, 1 ст. 146 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України - штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень; за ч. 1 ст. 146 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України для ОСОБА_1 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно з статтею 75 КК України, позивача звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Таким чином, вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 06.05.2019 у справі №572/16/18 не встановлено жодних заборон ОСОБА_1 щодо обмеження права виїзду за межі України на постійне проживання.

Слід зазначити, що оформлення документів на виїзд за кордон на постійне проживання не позбавляє позивача обов`язку виконання статей 75 та 76 Кримінального кодексу України, в тому числі, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідальність за виконання обов`язків зазначених у вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 06.05.2019 у справі №572/16/18 покладається особисто на позивача.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 5 Закону №3857-XII передбачено, що заяви громадян України або їх законних представників про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини (далі - паспорт) розглядаються протягом не більше трьох місяців з дня подання документів, а якщо поїздка пов`язана з терміновим лікуванням від`їжджаючого, від`їздом особи, яка супроводжує тяжкохворого, чи смертю родича, який проживає за кордоном, - протягом трьох робочих днів. У разі обґрунтованої відмови у видачі громадянинові України паспорта мотиви такого рішення доводяться до відома заявника у письмовій формі. Повторне клопотання може бути прийнято до розгляду не раніш як через шість місяців після остаточного вирішення питання про відмову у видачі паспорта. При цьому беруться до уваги матеріали, подані раніше, якщо зазначені в них дані залишилися без зміни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" визначено, що підставою для оформлення паспорта/проїзного документа чи обґрунтованої відмови у його видачі є рішення, прийняте начальником (або його заступником) відповідного територіального органу або підрозділу, посадовою особою дипломатичного представництва чи консульської установи України в порядку, встановленому відповідно МВС і МЗС.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відмова в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання, не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини 1 статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40грн., сплачений відповідно до квитанцій №0.0..1 від 30.07.2019, оригінал якого знаходяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд.6; ) - задовольнити повністю.

Зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Рівненській області оформити ОСОБА_1 документи для виїзду за кордон на постійне місце проживання.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.