Справа № 200/7568/19-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 р. Справа№200/7568/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі УПФУ, відповідач), в якому, з урахуванням заяви від 09.08.2019, просить: - стягнути з відповідача суму не виплаченої пенсії в розмірі 65882,78 грн.

Ухвалою суду від 18.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 15.07.2019 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, витребувані докази.

Ухвалою суду від 09.08.2019 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 16.08.2019.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на безпідставну невиплату нарахованої за судовим рішенням заборгованості по пенсії.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2010 у справі № 2-а-541/10 УПФУ здійснено перерахунок пенсії позивачу і нарахована заборгованість за період з 01.02.2009 по 22.07.2011 у розмірі 65882,79 грн. Також УПФУ наводить правове обґрунтування щодо відсутності у позивача права на суми пенсії, за якими здійснено перерахунок. Крім того зазначає, що УПФУ не є розпорядником коштів Державного бюджету. УПФУ не приймало рішення, яке б порушувало право позивача. Відповідач також вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з не поважних причин.

Позивач та представник відповідача до судового засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Про причини неявки представник відповідача не повідомив. Позивач надала заяву, якою просила розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перешкоди для розгляду справи в судовому засіданні, визначені ст. 205 КАС України відсутні.

Приписами ч. 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2010 у справі №2-а-541/10 задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове про визнання неправомірною відмову УПФУ в перерахунку та виплаті пенсії, як вдові, яка втратила годувальника в розмірі 50 % пенсії та додаткової пенсії 50 % мінімальної пенсії за віком для непрацездатних осіб. Цією постановою визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове в перерахунку та виплаті пенсії, як вдові, яка втратила годувальника в розмірі 50 % пенсії та додаткової пенсії 50 % мінімальної пенсії за віком для непрацездатних осіб. Також зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.02.2009 пенсії, як вдові, яка втратила годувальника в розмірі 50 % пенсії та додаткової пенсії 50 % мінімальної пенсії за віком для непрацездатних осіб, яка не може бути нижче прожиткового мінімуму.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12.05.2011 вказану постанову Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2010 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.05.2013 №К/9991/49350/11 касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області залишено без задоволення, а постанову Селидівського міського суду Донецької області від 18 травня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2011 року - залишено без змін.

УПФУ надало суду копії розпорядження №152540 від 02.08.2013 та відповідного протоколу, з яких випливає, що постанова Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2010 у справі №2-а-541/10 виконана в частині проведення нарахування пенсії, позивачу нараховано 65 882,79 грн.

Листом УПФУ №2070/х на лист Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25.02.2018 №101/14.34-28 повідомлено, що вимоги щодо нарахованої ОСОБА_1 суми за рішенням, без виділення відповідних бюджетних асигнувань з державного бюджету, є незаконними і такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а також спонукають управління до вчинення дій з нецільового використання бюджетних коштів.

Листом від 24.07.2019 №1292/14.34-28 Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив суд про те, що матеріали виконавчого провадження № 41762427 щодо виконання вказаної постанови Селидівського міського суду Донецької області знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати відповідачем нарахованої на підставі рішення суду суми пенсії.

Суд зазначає, що право позивача на отримання заявлених до стягнення коштів підтверджене постановою Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2010 у справі №2-а-541/10, яка набрала законної сили.

Таке право позивача не може переглядатися в межах цієї справи, а тому наведене відповідачем правове обґрунтування (пункт 2 відзиву), якими УПФУ спростовує право позивача на вказану виплату, не може бути враховане в цій справі.

Статтею 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, позивач має право на нараховану, але невиплачену з вини органу Пенсійного фонду України пенсію в розмірі 65 882,79 грн. без обмеження будь-яким строком, у тому числі строком звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 18.05.2010 у справі №2-а-541/10 зобов`язано провести виплату вказаної нарахованої суми пенсії.

Проте зі змісту повідомлених суду обставин випливає, що станом на момент звернення позивача до суду з цією позовною заявою УПФУ не здійснило таку виплату, а виконавче провадження щодо виконання вказаного судового рішення знищено.

Тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що вказане судове рішення призвело до відновлення прав позивача в частині отримання належної їй пенсії.

Суд вважає, що, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, ні що не вказує на те, що права позивача все ще можуть бути остаточно захищені в межах вказаної справи №2-а-541/10.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на своєчасне отримання належної їй пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору.

1 січня 2013 року набув чинності Закон України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901-VI).

Частиною 2 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4901-VI встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, право позивача на отримання нарахованої їй суми пенсії має бути забезпечено шляхом стягнення цих коштів з відповідача в порядку, особливості якого передбачені Законом № 4901-VI

З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення нарахованої суми пенсії має бути задоволена повністю.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, постанова в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до квитанції від 13.06.2019 (код квитанції 1624-3663-1609-8946) позивачем сплачено 786,40 грн. судового збору за подання позову.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову: майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2019 року установлено в розмірі 1921 гривень, про що зазначено в ст. 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 768,40 грн. понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Зайво сплачена сума коштів у розмірі 18,00 грн. є внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, яка може бути повернута за клопотанням позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 371, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 41247274, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії в розмірі 65 882 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 78 (сімдесят вісім) копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області суму судових витрат у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Повне рішення суду складено 16 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков