Справа № 160/9039/18
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2019 року

Київ

справа №160/9039/18

адміністративне провадження №К/9901/22200/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року

у справі №160/9039/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якому просив:

1) визнати дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області протиправними, які полягають:

- у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103) при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року;

- у внесенні до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року зменшення стажу служби позивача з визначенням періоду відсоткової надбавки за вислугу років в розмірі 40%, замість 45%;

- невключенні в довідку підвищення посадового окладу за особливі умови служби у установах закритого типу 10% яке позивач отримував на час призначення пенсії;

2) зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року з застосуванням ц. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати 1861,00 грн встановленого Законом на 1 січня 2018 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, стажу служби позивача з визначенням періоду відсоткової надбавки за вислугу років в розмірі 45%, підвищення посадового окладу 10% в наступних розмірах:

- посадовий оклад 5060,00 грн;

- підвищення посадового окладу за особливі умови служби у установах закритого типу 510,00грн;

- оклад за звання 1410,00 грн;

- надбавка за вислугу років 3140,00 грн;

та подати її встановленим порядком до пенсійного органу;

3) визнати протиправною та скасувати довідку Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області без номера, без дати про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за нормами чинними на 01 березня 2018 року, видану ОСОБА_1 , як таку, що не відповідає вимогам положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове зобов`язання військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

4) визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області щодо:

- невиготовлення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 нової довідки про розмір грошового забезпечення, з врахуванням всіх складових грошової забезпечення передбачених чинним законодавством відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №129 від 07 листопада 2007 року, яка була чинна станом на 28 лютого 2018 року, за формою передбаченої додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 редакції від 01 січня 2016 року "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсії призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393", з врахуванням змін в грошовому забезпеченні 01 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року: надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 48%, премії в розмірі 47,3%, які виплачувалась до 01 березня 2018 року, згідно постанов, які діяли в часі, Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", постанови №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби. Та деяким іншим категоріям осіб", та ненаправлення її до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, протиправною;

5) зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпеченні ОСОБА_1 з повною реальною інформацією, за формою передбаченою Додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (в редакції від 01 січня 2016 року) "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначенні відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військово служби; та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів Україні від 17 липня 1992 року №393" з урахуванням змін в грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені; військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах:

- посадовий оклад сума 5060,00 грн.;

- підвищення посадового окладу за особливі умови служби в установах закритого типу 10% сума 510,00 грн.;

- оклад за військовим (спеціальним) званням "майор" сума 1410,00 грн.;

- надбавка за вислугу років 45% сума 3140,00 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 48% сума 4860,00 грн.;

- премія 47,3% сума 7080,00 грн.;

6) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при проведенні на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року, щодо виключення з розрахунку пенсії ОСОБА_1 раніше сплачуваних додаткових видів грошового забезпечення: згідно довідки №83/20495 від 13 червня 2012 року, яка містить надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 48%, премії в розмірі 47,3%, підвищення посадового окладу за особливі умови служби у установах закритого типу 10%, які виплачувалась до 01 березня 2018 року;

7) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року по 24 лютого 2018 року з врахуванням п. 5 Інструкції постанови Кабінету Міністрів України №45 в редакції від 01 січня 2016 року додаткових видів грошового забезпечення, вказаних ще при існуючій постанові Кабінету Міністрів України №1294 згідно довідки №83/20495 від 1З червня 2012 року від основних змінених розмірів посадового окладу, окладу зі звання та надбавки за вислугу років, відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року №4 "Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", а з 01 березня 2018 року визначених розмірів від постанови №704 від 30 серпня 2017 року;

8) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії згідно з ч. 2,3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо обчислення розміру грошового забезпечення, яке зазначене у Довідці для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції оформити та надати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, визначивши розмір грошового забезпечення з урахуванням висновків, які зроблено судом у цій справі. В іншій частині позову відмовлено.

02 серпня 2019 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до 2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності або інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За правилами п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Аналіз наведених норм в контексті правовідносин, що є предметом дослідження, свідчить про те, що в даному випадку оскаржується рішення суду, постановлене в справі незначної складності.

Зважаючи на приписи п.п. 3, 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, з урахуванням характеру спірних правовідносин, предмета позову та суб`єктного складу учасників справи, її складності, ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у п. 7 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 13 КАС України, а також ч. 1 ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до ч. 3 ст. 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з імперативними вимогами ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень ч. 5 ст. 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Суд також враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження; скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу (частина "с" статті 7 Рекомендацій).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та BruallaGomezdelaTorre v. Spain (Бруалья Ґомес де лаТорре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Обгрунтування касаційної скарги висновками п.п. 45-48 постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 804/3818/17 є невмотивованим, оскільки у вищезазначеній справі суд касаційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно правомірності дій управління пенсійного фонду.

Посилання скаржника на правову позицію висловлену Верховним Судом України у постановах від 30 вересня 2014 року у справі №21-348а13, від 12 листопада 2013 року у справі №21-383а13, від 28 січня 2014 року у справі №21-475а13, від 28 січня 2014 року у справі №21-477а13, від 11 лютого 2014 року у справі №21-495а13, від 4 березня 2014 року у справі №21-31а14, від 15 квітня 2014 року у справі №21-78а14 та правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року по справі №686/12623/17 не заслуговує на увагу, оскільки обставини справ на які посилається скаржник не є тотожними із обставинами справи № 160/9039/18.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до правового висновку викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року № 802/2196/17-а (№Пз/9901/1/18), форма довідки про розмір грошового забезпечення, яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №103, передбачає зазначення лише основних видів грошового забезпечення, визначених у пункті 1 постанови №103. Включення в довідку для перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення не передбачено діючими нормативно-правовими актами.

Крім того, скаржником у касаційній скарзі не обґрунтовано підстав для перегляду Верховним Судом судового рішення у даній справі, яка розглянута за правилами спрощеного позовного провадження і відноситься до категорії справ незначної складності, в касаційному порядку.

Аналогічна позиція стосовно застосування статей 12 та 333 КАС України висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 01 квітня 2019 року у справі №0240/3257/18-а, від 04 квітня 2019 року у справі №0940/1549/18, від 11 квітня 2019 року у справі №0640/3509/18.

Керуючись ст.ст. 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №160/9039/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко