Справа № 320/720/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/720/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ганечко О.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Києво - Святошинського управління Головного управління ДФС у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Києво - Святошинського управління Головного управління ДФС у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на заяву від 05.12.2018 щодо зарахування до єдиного соціального внеску сплачену Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРТ"ЕДЛАНД" платіжним дорученням від 16.01.2014 №2 заборгованість з єдиного соціального внеску у розмірі 33657,84 грн. за період з січня 2011 року по вересень 2013 року та не повідомлення чи зазначений у списку працівників ТОВ "ОРТ"ЕДЛАНД", за яких останнє сплатило заборгованість з єдиного соціального внеску позивача за періоди з січня по грудень 2011 року, з січня по грудень 2012 року та з січня по вересень 2013 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати кошти, сплачені ТОВ "ОРТ"ЕДЛАНД" як заборгованість з єдиного соціального внеску за періоди з січня по грудень 2011 року, з січня по грудень 2012 року та з січня по вересень 2013 року в сумі 33657,84 грн., в рахунок єдиного соціального внеску.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Києво-Святошинського управління Головного управління ДФС у Київській області щодо ненадання відповіді на заяву від 05.12.2018 щодо зарахування до єдиного соціального внеску сплачену Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРТ"ЕДЛАНД" платіжним дорученням від 16.01.2014 №2 заборгованість з єдиного соціального внеску у розмірі 33657,84 грн. за період з січня 2011 року по вересень 2013 року та не повідомлення чи зазначений у списку працівників ТОВ"ОРТ"ЕДЛАНД", за яких останнє сплатило заборгованість з єдиного соціального внеску ОСОБА_1 за періоди з січня по грудень 2011 року, з січня по грудень 2012 року та з січня по вересень 2013 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Київській області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

24 липня 2019 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25 березня 2003 року був прийнятий на посаду уповноваженого представника ТОВ "ОРТФ" "ЕДЛАНД", де і позивач працював до виходу на пенсію за віком.

07 березня 2012 року позивачу призначено пенсію за віком, та як пенсіонер він перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, при розрахунку пенсії позивача, йому не було враховано частину страхового стажу за період роботи у ТОВ "ОРТФ" "ЕДЛАНД" з січня по грудень 2011 року, з січня по листопад 2012 року та з березня по вересень 2013 року, оскільки за вказані періоди роботодавцем не було сплачено єдиний соціальний внесок.

Листом від 12.09.2018 року №3 позивач звернувся до ТОВ "ОРТФ" "ЕДЛАНД" в якому просив повідомити, чи проводило підприємство сплату єдиного внеску за період його роботи з січня по грудень 2011 року, з січня по листопад 2012 року та з березня по вересень 2013 року.

Листом від 31.10.2018 №35 ТОВ "ОРТФ" "ЕДЛАНД" повідомило, що сплатило до ДПІ у Києво-Святошинському районі заборгованість з єдиного соціального внеску у розмірі 33657,84 грн. платіжним дорученням від 16.01.2014 №2.

Після отримання вказаного листа, позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування єдиного соціального внеску від 05.12.2018, в якій просив повідомити, чому не зарахована до єдиного соціального внеску сплачена ТОВ "ОРТФ" "ЕДЛАНД" згідно платіжного доручення від 16.01.2014 №2 заборгованість у розмірі 33657,84 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №294, зазначена заява було отримана уповноваженою особою відповідача 17.12.2018 року.

Проте, жодної відповіді від Києво-Святошинського управління Головного управління ДФС у Київській області з приводу вказаної заяви від 05.12.2018 року, позивач не отримував.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про звернення громадян», до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Разом з цим, статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про зарахування єдиного соціального внеску була отримана відповідачем 17.12.2018 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із штрихкодовим номером 294.

За такої обставини, Києво-Святошинське управління Головного управління ДФС у Київській області було зобов`язане прийняти одне з передбачених законодавством рішень, у передбачений законодавством строк, зокрема: до 24.12.2018 - переслати заяву за належністю або повернути її громадянину, або ж до 17.01.2018 надати відповідь за результатами розгляду заяви.

Проте, у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані жодні докази існування будь-якого із передбачених Законом України «Про звернення громадян» рішення.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та факт не надання відповідачем відповіді на звернення позивача в межах строку, встановленого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що в його діях наявна протиправна бездіяльність, а тому позовні вимоги у цій частині правомірно задоволено окружним адміністративним судом. .

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ганечко О.М.

Суддя Костюк Л.О.