Справа № 300/266/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2019 року

Київ

справа №300/266/19

адміністративне провадження №К/9901/22099/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі № 300/266/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 ( далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі по тексту - відповідач) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 щодо зменшення до 50% розміру доплат, передбачених законодавством для учасників бойових дій, а з 18.07.2019 щодо зменшення до 50% розміру доплат, передбачених законодавством для осіб з інвалідністю внаслідок війни; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 по 17.07.2018 з 100% врахуванням та виплатою доплат, передбачених законодавством для учасників бойових дій, а саме підвищення пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлене частиною четвертою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", цільової грошової допомоги на прожиття учаснику бойових дій у розмірі 40 гривень, передбаченої Законом України "Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни" і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 18.07.2018 з 100% врахуванням доплат, передбачених законодавством для осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи, а саме збільшення на 25% основного розміру пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", підвищення пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлене частиною четвертою статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", цільової грошової допомоги на прожиття інваліду III групи у розмірі 50 гривень передбаченої Законом України "Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни" і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 протиправно здійснюється виплата підвищень до пенсії, передбачених законодавством для учасників бойових дій в розмірі 50% від встановлених законодавством розмірів таких доплат, а з 18.07.2018 протиправно здійснюється виплата підвищень до пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни в розмірі 50% від встановлених законодавством розмірів таких доплат. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки обмеження розміру таких доплат суперечить нормам законодавства, якими ці пенсійні виплати встановлені.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019, ухваленим за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити його позов.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, суд виходить з такого.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відтак, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню виключно у випадках, вичерпний і остаточний перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Разом з тим, за змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши матеріали касаційної скарги, з урахуванням приписів наведених правових норм процесуального закону, характеру спірних відносин, суб`єктного складу учасників та предмету доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає, що вказана справа, в силу приписів пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, відноситься до категорії справ незначної складності, так як ознак, передбачених частиною 4 статті 12 КАС України, не має.

Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес є безпідставним, оскільки скаржником не надано доказів набуття справою значного суспільного розголосу.

Крім того, доводи касаційної скарги у даній справі стосуються правильності застосування норм матеріального права у конкретно визначених правовідносинах щодо окремо взятої особи і не стосуються питань права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі належить відмовити.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Керуючись статтями 328, 333, 355, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі № 300/266/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду