Справа № 522/7277/17
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2019 року

Київ

справа №522/7277/17

адміністративне провадження №К/9901/50829/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області, позивач) на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2017 року (суддя Бойчук А.Ю.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року (судді: Градовський Ю.М., Крусян А.В., Романішин В.Л.) у справі № 522/7277/17 за позовом ГУ ПФУ в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відділ примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ГУ ПФУ в Одеській області звернулося до Приморського районного суду міста Одеси з позовом, у якому просило:

- зупинити виконання постанови Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 28 березня 2017 року №52437927 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду даного спору.

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 28 березня 2017 року №52437927 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що оскаржувана постанова є протиправною та суперечить вимогам частини другої статті 19 Конституції України, а також положенням Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ). Скаржник зауважив, що постанову Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року було виконано своєчасно та в повному обсязі, а тому державним виконавцем безпідставно та незаконно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн за невиконання судового рішення без поважних причин.

26 липня 2017 року ГУ ПФУ в Одеській області подало заяву про залишення без розгляду позовної вимоги щодо зупинення виконання постанови Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 28 березня 2017 року №52437927 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду даного спору.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2017 року задоволено заяву ГУ ПФУ в Одеській області та залишено без розгляду позовні вимоги в частині щодо зупинення виконання постанови Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 28 березня 2017 року №52437927 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду даного спору.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем вимоги виконавчого документу виконані не були, а тому відповідач під час винесення постанови про накладення штрафу, діяв в рамках чинного законодавства, в межах наданих йому повноважень та з урахуванням Закону № 1404-VІІІ.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, просить скасувати постанови Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2017 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог ГУ ПФУ в Одеській області вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою факт повного та своєчасного виконання ним виконавчого документу, виданого на підставі постанови Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року про зобов`язання провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а тому постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Гортолум В.С. від 28 березня 2017 року №52437927 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн є такою, що суперечить чинному законодавству.

Відзиву на касаційну скаргу Відділом примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області до суду касаційної інстанції не надсилалось.

Рух касаційної скарги

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Стрелець Т.Г. (суддя-доповідач), Білоус О.В., Желтобрюх І.Л.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 18 червня 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області на постанови Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2017 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Богданюк Н. Л., у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Стрелець Т.Г. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року у справі № 522/7239/16-а визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеської області щодо відмови у перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23 березня 2016 року №10.1-39-50 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій» та зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 30 вересня 2016 року на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23 березня 2016 року №10.1-39-50 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій».

На підставі зазначеної постанови Приморський районний суд міста Одеси 20 вересня 2016 року видав виконавчий лист №522/7239/16-а.

03 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Гортолум В.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/7239/16-а від 20 вересня 2016 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок й виплату пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2016 року на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23 березня 2016 року № 10.1-39-50 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій».

У цій постанові встановлено боржнику (ГУ ПФУ в Одеській області) виконати вимоги виконавчого документа у строк до 7-ми днів з моменту винесення постанови та направити на адресу Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області до закінчення строку для самостійного виконання копії документів, які підтверджуватимуть фактичне виконання зазначених вимог.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 25 жовтня 2016 року №13663/03 повідомлено Відділ примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області, що ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23 березня 2016 року № 10.1-39-50 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій», починаючи з 30 вересня 2016 року. Боржником вказано, що в результаті проведеного перерахунку сума пенсії зменшилась, тому виплата пенсії здійснюється в раніше встановленому розмірі.

Втім, 03 листопада 2016 року стягувач ( ОСОБА_1 ) звернувся до Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області із заявою про невиконання боржником (ГУ ПФУ в Одеській області) вимог виконавчого документу. ОСОБА_1 зазначив, що перерахунок пенсії йому здійснено протиправно, оскільки повинен бути проведений з урахуванням 86% грошового забезпечення, а не 70%. Просив звернутися до Приморського районного суду міста Одеси із заявою про роз`яснення рішення суду.

Задля своєчасного, правильного та повного виконання вимог виконавчого листа від 20 вересня 2016 року №522/7239/16-а, виданого Приморським районним судом міста Одеси, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Гортолум В.С. звернулася до суду із заявою, у якій просла роз`яснити резолютивну частину рішення викладену у зазначеному виконавчому листі, а саме роз`яснити на підставі яких норм закону необхідно зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2016 року.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2016 року вказану заяву задоволено. Роз`яснено постанову Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року у справі № 522/7239/16-а та зазначено, що перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з 30 вересня 2016 року необхідно здійснити у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що діяв на час призначення пенсії ОСОБА_1 , згідно якого йому було призначено пенсію у розмірі 86% від грошового забезпечення.

26 січня 2016 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Гортолум В.С. надіслала до ГУ ПФУ в Одеської області вимогу, якою зобов`язла боржника виконати вимоги виконавчого листа від 20 вересня 2016 року №522/7239/16-а, з урахуванням ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2016 року у повному обсязі та надати у триденний строк з моменту отримання вимоги копії документів, які підтверджуватимуть фактичне виконання рішення суду.

ГУ ПФУ в Одеської області листом від 27 січня 2016 року повідомило Відділ примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області про те, що на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2016 року подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року залишено без змін ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2016 року.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 09 березня 2017 року повідомлено відповідача, що 01 березня 2017 року ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії з 30 вересня 2016 року на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23 березня 2016 року № 10.1-39-50 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій», у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що діяв на час призначення пенсії ОСОБА_1 Боржником зазначено, що за результатом проведеного перерахунку сума пенсії не змінилась, а тому доплати немає.

28 березня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Гортолум В.С., керуючись статтями 63, 75 Закону № 1404-VІІІ, винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100, 00 грн, оскільки, вимоги виконавчого документа, з урахуванням ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2016 року у справі № 522/7239/16-а боржником у повному обсязі не виконано.

ГУ ПФУ в Одеської області, вважаючи постанову від 28 березня 2017 року про накладення штрафу протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VIII).

За правилами статті 242 КАС України (в чинній редакції) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 181 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи), яка повністю кореспондується з частиною третьою статті 287 КАС України в чинній редакції, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно із Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (КМУ) №229 від 02 липня 2014 року, Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів відповідно до закону.

З 07 квітня 2015 року вищевказане Положення про ДВС втратило чинність у зв`язку із прийняттям постанови КМУ №150 від 31 березня 2015 року, якою погоджено пропозицією Міністерства юстиції щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою КМУ від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» функцій і повноважень Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, які припинені.

Відповідно до постанови КМУ від 21 січня 2015 року №17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Згідно статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції від 20 квітня 2016 року №1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

ГУ ПФУ в Одеській області, як у позовній заяві так і обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, стверджує, що рішення суду було виконане добровільному порядку в повному обсязі, у зв`язку з чим підстави для прийняття постанови про накладення штрафу по даній справі відсутні.

Втім, судами попередніх інстанцій встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як того вимагає рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року у справі №522/7239/16-а.

Отже, станом на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

За такого правового врегулювання та з урахуванням встановлених судами обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів, що державний виконавець на час винесення постанови про накладення штрафу діяв у відповідності з вимогами Закону №1404-VIII та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається, тому й відсутні підстави і для задоволення позовних вимог.

Водночас постановивши правильне рішення по суті, суди попередніх інстанцій не врахували що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача, суд першої інстанції не допустив його заміну, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.

Так, частиною першою статті 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Таким чином, вказаними нормами статті встановлено, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

Враховуючи те, що позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 350 цього ж Кодексу закріплено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Згідно частини другої статті 350 КАС України, не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 26 липня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року у справі №522/7277/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду