Справа № 520/10265/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 р.Справа № 520/10265/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_3, відповідача - Гундар Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 19.06.19 року по справі № 520/10265/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області від 31.07.2018 № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області від 31.07.2018 № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на неправомірність оскаржуваних рішень, прийнятих поза межами повноважень, з порушенням порядку проведення фактичної перевірки, встановленого ст.ст.80, 81, 86 ПК України, за відсутності належної підстави (акту перевірки), без дотримання вимог п.58.1 ст.58 ПК України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 по справі № 520/10265/17 у задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції від 19.06.2019 по справі № 520/10265/17 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незастосування судом першої інстанції при прийнятті рішення ст.ст.80, 81 ПК України, неправильним тлумаченням ст.86 ПК України щодо можливості оформлення результатів фактичної перевірки у формі протоколу про адміністративне правопорушення, а не акту перевірки, ненаданням оцінки обставинам порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів, незабезпеченням виконання ч.2 ст.77 КАС України в частині покладення обов`язку доказування правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень не на відповідача, а на позивача по справі. Стверджує, що сам факт торгівлі (отримання грошових коштів від покупця та передача йому відповідно пляшки пива) встановлений та засвідчений ніяким чином не був. Пояснення невідомої особи ОСОБА_2 про нібито реалізацію однієї пляшки пива за ціною 20 грн з`явилися виключно після оскарження рішень ГУ ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі протоколу № 9 від 11.07.2018 у Харківському районному суді Харківської області та Апеляційному суді Харківської області - були відсутні.

Крім того, обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, є недоведеними, що підтверджується висновками викладеними у постанові Апеляційного суду Харківської області (суддя Бездітко В.М.) від 19.09.2018 у справі про адміністративне правопорушення № 635/5061/18. Зокрема, Апеляційним судом Харківської області зроблено наступні висновки: «В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази здійснення ФОП ОСОБА_3 реалізації пляшки пива».

Протокол про адміністративне правопорушення № 9 від 11.07.2018, який суд визнав належним доказом по справі, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, п.п. 3, 4, 5, 6 II «Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення», заповнений нерозбірливим почерком, до протоколу не долучено матеріали, що підтверджують факт вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не долучено пояснень свідків.

Вищевказані порушення суд першої інстанції залишив поза увагою, чим не виконав належним чином вимоги п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції при прийнятті постанови норм процесуального та матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні, стверджуючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

У письмовому відзиві зазначив, що оскільки під час проведення перевірки встановлено наявність у торгівельній точці 40 пляшок пива на загальну суму 890,00 грн., що зафіксовано протоколом про адміністративне порушення, та є підтвердженням факту порушення порядку заняття господарською діяльністю з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме здійснення незаконної реалізації пива без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, рішення про накладення штрафних санкцій є обґрунтованими.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Відділом протидії незаконному обігу підакцизних товарів Оперативного управління Державної фіскальної служби у Харківській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 та складено протокол № 9 про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с.23-24).

Рапортом №9 від 11.07.2018 першому заступнику начальника оперативного Управління ГУ ДФС у Харківській області повідомлено про здійснення ОСОБА_1 незаконної реалізації лікеро-горілчаних виробів з торговельного павільйону розташованого за адресою: АДРЕСА_1, без наявності правовстановлюючих документів (ліцензії) на право здійснення торговельної діяльності лікеро-горілчаними напоями, отримання яких передбачено Законом України №481/95-ВР від 19.12.1995р. "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с.25).

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 23.08.2018 року по справі № 635/5061/18 визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000,00 грн. (а.с.26-27).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19.09.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2018 року скасовано. Матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 повернуто начальнику Оперативного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області для усунення вказаних в постанові недоліків і, після належного оформлення, направлення для розгляду до Харківського районного суду Харківської області (а.с. 28-30).

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2018 року по справі № 635/7104/18 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с.32).

Крім того, за результатами перевірки, ГУ ДФС України у Харківській області були прийняті наступні рішення:

- рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.07.2018 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (а.с.19);

- рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.07.2018 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії (а.с.20).

Позивач звернувся зі скаргами до Державної фіскальної служби України, за результатами якої прийнято рішення від 16.10.2018 № 15908/Є/99-99-11-030125, яким залишено без змін рішення ГУ ДФС у Харківській області від 31.07.2018 № та № , а скарги - без задоволення (а.с.22).

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача про застосування відносно нього фінансових санкцій звернувся до з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність оскаржуваних рішень та відсутність підстав для їх скасування. Також зазначив, що позивачем не спростовані встановлені під час перевірки факти : відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на торгівельному майданчику «Лоск», місце № 117; зберігання тютюнових виробів у місці, не внесеному до Єдиного реєстру.

Щодо посилання позивача на постанову Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року по справі №635/7104/18, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, суд з вказівкою на ч.ч.6, 7 ст.78 КАС України зазначив, що жодної правової оцінки фактам, викладеним у протоколі № 9 від 11.07.2018 року, судом надано не було. Зазначений протокол та факти викладені у зазначеному протоколі не спростовані та не скасовані судом у встановленому законом порядку. Справу було закрито за нереабілітуючої позивача підстави - сплив строку накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з викладеним, правомірним є застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється серед іншого шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп.62.1.3 п.61.1 ст.61 ПК України).

Однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (пп.191.1.16 пп. 191.1 ст. 191 ПК України).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995, № 481/95 (далі по тексту - Закон № 481/95-BP).

Положеннями статті 1 Закону № 481/95-BP встановлено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Також за визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-BP, місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

У відповідності до частини 14 статті 15 Закону № 481/95-BP роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 37 статті 15 Закону № 481/95-BP передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням (ч.39 ст.15 Закону № 481/95-BP).

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі (ч.40 ст.15 Закону № 481/95-BP).

Згідно з абзацом 6 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-BP до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень (абз.15 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-BP).

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі - Порядок № 790).

За приписами пункту 5 Порядку № 790 самостійною підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, відповідачем на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2018 № 9, складеного працівником ОУ ГУ ДФС у Харківській області в ході проведення комплексу оперативно-профілактичних заходів в межах операції «Акциз-2018», прийняті рішення про застосування фінансових санкцій № від 31.07.2018 року у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру та № від 31.07.2018 року - у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Отже, у спірних відносинах не проводилася фактична перевірка, оскаржувані рішення прийняті виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, а тому посилання апелянта на порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, який встановлений ст.ст.80, 81 ПК України та незастосування судом першої інстанції вказаних норм права до спірних відносин є такими, що підлягають відхиленню.

Разом з тим, протокол є основною і обов`язковою формою фіксації факту адміністративного правопорушення, який повинен відповідати вимогам, що висуваються до його процесуальної форми і змісту і регламентовані статтями 254-256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що протокол від 11.07.2018 № 9 був направлений на розгляд до Харківського районного суду Харківської області в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постановою Харківського районного суду Харківської області (суддя Токарева Н.М.) у справі про адміністративне правопорушення № 635/5061/18 визнано винною ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Харківської області (суддя Бездітко В.М.) від 19.09.2018 вказана постанова Харківського районного суду Харківської області скасована. Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто начальнику Оперативного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області для усунення вказаних в постанові недоліків і, після належного оформлення, направлення для розгляду до Харківського районного суду Харківської області.

При цьому Апеляційним судом Харківської області було встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зміст протоколу не відповідає ст. 256 КУпАП, протокол заповнений нерозбірливим почерком, до протоколу не долучено матеріали, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не долучено пояснень свідків.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем на виконання постанови Апеляційного суду Харківської області від 19.09.2018 до Харківського районного суду Харківської області не направлявся інший адміністративний матеріал (протокол).

Постановою Харківського районного суду Харківської області (суддя Савченко Д.М.) від 25.10.2018 провадження у справі № 635/7104/18 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Суд при цьому не надавав правової оцінки адміністративному матеріалу.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Дослідивши на предмет відповідності вимогам ст.ст.73-76 КАС України наданих відповідачем доказів на підтвердження здійснення позивачем порушень ч.14 та ч.37 ст.15 Закону № 481/95-BP (продаж пива без наявності ліцензії та зберігання пива у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру) колегія суддів дійшла висновку про їх недостатність та неналежність.

Так, зміст протоколу не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, протокол заповнений нерозбірливим почерком, так, що неможливо зрозуміти зміст в цілому. При цьому, неможливо достовірно встановити, які саме документи додаються до протоколу, чи дійсно у торгівельній точці наявні саме 40 пляшок пива; взагалі не зазначено будь-яка кількість.

З наданих відповідачем до суду письмових пояснень ОСОБА_2 та опису товару не вбачається, що останні є додатком до протоколу № 9 від 11.07.2018 та були предметом розгляду в суді при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Доказів зворотнього відповідачем не надано. В протоколі відсутні посилання, що саме до нього додається. До протоколу не долучено матеріалів, що підтверджують факт вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не долучено пояснень свідків. Крім того, не можливо розібрати за участю якої особи, окрім особи, яка складала опис, було описано товари позивача. Відображення на описі прізвища та ініціалів позивача не доводить належність цього документа, як доказу вчинення правопорушень ФОП ОСОБА_1

Доречно вказати, що така ж правова оцінка вищенаведеному адміністративному матеріалу була надана і Апеляційним судом Харківської області, що знайшло своє відображення в постанові від 19.09.2018 по справі № 635/5061/18.

Рапорт від 11.07.2018, службова записка від 13.07.2018 не є матеріалами, що підтверджують факт недотримання суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тобто не є документами, які фіксують об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а відтак, не можуть бути підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій.

Таким чином, факт реалізації позивачем пляшки пива сторонній особі не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на встановлені фактичні обставини у справі, виклад яких наведено вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині ненадання відповідачем належних та допустимих доказів підтвердження скоєння ФОП ОСОБА_1 правопорушення щодо здійснення продажу пива без ліцензії, чому в свою чергу не було надано належної оцінки судом першої інстанції.

Посилання суду першої інстанції на ненадання належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.73-76 КАС України на спростування доводів контролюючого органу, враховуючи положення ч.2 ст77 КАС України, є безпідставним та несумісним зі змістом вказаної норми процесуального права, оскільки обов`язок доказування правомірності прийнятих рішень покладається саме на ГУ ДФС у Харківській області, як суб`єкта владних повноважень, а не на позивача по справі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не довів встановлення складу правопорушення в діях позивача, а саме здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, що унеможливлює застосування штрафних санкцій, передбачених частиною 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР.

Колегією суддів встановлено, що позивач не має ліцензії на оптову чи роздрібну торгівлю алкогольними напоями та не здійснює торгівлю вказаним видом продукції.

Аналіз положень статті 15 Закону № 481/95-BP дає підстави для висновку, що відсутність ліцензії на торгівлю алкогольними напоями обумовлює відсутність місць зберігання, внесених до Єдиного реєстру, оскільки саме в ліцензії фіксуються такі місця. В межах спірних відносин контролюючим органом не було виявлено факту зберігання позивачем алкогольних напоїв у приміщенні, яке є місцем зберігання у розумінні наведеної норми права. Фактично відповідач стверджує лише про наявність товару в місці його можливої реалізації, що не може вважатися місцем зберігання.

Враховуючи, що позивач не віднесений законом до суб`єктів, що здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями та вимушені зберігати алкогольну продукцію у певних місцях, суд першої інстанції помилково зробив висновок про правомірність застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за порушення ч.37 ст.15 Закону № 481/95-ВР.

Правова позиція щодо застосування вищевказаних норм висловлювалась Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 12.06.2018 у справі № 813/3034/17, від 26.02.2019 у справі № 825/1574/15-а, від 26.12.2018 у справі № 803/454/17.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, а тому підлягає скасуванню. Враховуючи відсутність підстав для винесення ГУ ДФС у Харківській області рішень від 31.07.2018 № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру та № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, колегія суддів дійшла висновку про необхідність їх скасування та, як наслідок задоволення вимог апеляційної скарги та позову.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

Беручи до уваги вищенаведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 по справі № 520/10265/17 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 3524 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції № 73553 та № 73575.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 520/10265/18 повернуто позивачу надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2819 грн, оскільки має бути сплачено 704 грн 80 коп.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 08.02.2019 № 76254 ФОП ОСОБА_1 також сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.01.2019 про залишення позову без розгляду по даній справі, яка в подальшому була скасована Другим апеляційним адміністративним судом постановою від 11.04.2019.

Крім того, згідно з квитанцією від 19.07.2019 № 69518 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду від 19.06.2019 в розмірі 1057 грн. 20 коп.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 , суми витрат зі сплати судового збору в розмірі 704, 80 грн, - за подання позову, та 2978,00 грн. - за подання апеляційних скарг на ухвалу та рішення суду підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року по справі № 520/10265/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) від 31.07.2018 № та № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) фінансових санкцій.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. та за подання апеляційної скарги 2978 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 15.08.2019 року