Справа № 520/5076/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 серпня 2019 р. № 520/5076/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

розглянувши у порядку письмового позовного провадження в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНД-КОРВЕТ" (61003, м. Харків, майдан Конституції, 21, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БРЕНД-КОРВЕТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області за №1 від 11.04.2019р. про донарахування за платежем податок на додану вартість суми 491535грн., за штрафними фінансовими санкціями 245767,5грн., усього на загальну суму 737302,5грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області за №1 від 11.04.2019р. є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Згідно змісту відзиву на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області, на підставі направлення від 13.03.2019 р. №2423 та наказу №1725 від 12.03.2019 р., проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" з питань дотримання податкового та іншого законодавства щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Легіон груп» за період квітень, липень, серпень 2018 року та подальшої реалізації товару.

За результатами перевірки складено акт за №956/20-40-14-11-11/36225400 від 26.03.2019 р.(а.с.35-53 том 1).

Згідно висновків акту перевірки ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" порушено п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що привело до завищення податкового кредиту на загальну суму 491535грн., у тому числі за травень -20214грн., за липень 13973грн., за серпень 180494грн., за вересень 276854,41грн., що в свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за травень 20214грн., за липень 13973грн., за серпень 180494грн., за вересень 276854,41грн.

З висновками акту перевірки від 26.03.2019р. підприємство не погодилося та надало заперечення на акт(а.с.58-76 том 1).

Рішенням ГУ ДФС від 08.04.2019 р. заперечення на акт перевірки залишені без задоволення(а.с.77-80 том 1).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.04.2019 р. №1, яким ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 737302,50 грн.(а.с.81 том 1).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

В акті перевірки контролюючий орган дійшов до висновку про порушення податкового законодавства по ПДВ відносно господарських операцій товариства з придбання товарів (послуг) у наступних контрагентів - ТОВ «Легіон груп» та подальшої реалізації.

Судом встановлено, що ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" зареєстровано в якості юридичної особи 08.01.2009 р., . Видами діяльності позивача є, зокрема, (Код КВЕД 41.20) будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), (код КВЕД 41.10) організація будівництва будівель; (код КВЕД 42.99) будівництво інших споруд, н. в. і. у.

Між ТОВ «Легіон груп» (в якості продавця) та ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" (в якості покупця) укладено договір поставки №06/04/2018 р. від 24.04.2018 р.(а.с.153).

Відповідно до п. 1 договору продавець зобов`язується передати покупцеві будівельні матеріали, іменовані далі товар за цінами і в кількості згідно з відпускними бухгалтерськими документами, які є невід`ємною частиною цього договору. Покупець прийняти та оплатити товар.

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 28.04.2019 р.

До видів ТОВ «Легіон груп» віднесено (код КВЕД 43.21) електромонтажні роботи;

(код КВЕД 80.20) обслуговування систем безпеки; (код КВЕД 33.12) ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (основний);

(код КВЕД 33.13) ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування.

На виконання зазначеного договору виписані видаткові накладні - №04/25-3, №7/20-01, №7/16-01, №8/22-01, №8/21-01, №8/20-01, №8/17-01, №8/16-01, №08/07-03, №8/06-05, №8/02-02, №8/01-01, (а.с.184, 188 , 190, 201, 207, 213, 219, 226, 233, 240, 247 том 1, а.с.5-6 том 2, та податкові накладні №2504001, №2007001, №2208002, №2108001, №2008001, №1708004, №1608003, №708001, №608001, №208002, №108002, (а.с.185, 204, 210, 216, 222-223, 229-230, 236-237, 243-244, 250 том 1, а.с.1, 11-12 том 2).

Зазначені вище податкові накладні внесені до Єдиного реєстру податкових накладних про що свідчать квитанції, копії яких долучені позивачем до справи. Тобто, при реєстрації вказаних податкових накладних суми ПДВ нараховані та сплачені до державного бюджету при адмініструванні податку.

Товарно-транспортні накладні (а.с.191-192, 196-197, 202-203, 208-209, 214-215, 220-221, 227-228, 234-235, 241-242, 248-249 том 1, а.с.7-10 том 2).

Товар отримано уповноваженою особою відповідно до довіреностей №48, №47, №43, №41, №24, №38, №32, №30, №26, №19, №18, №0000002 (а.с.170-183 том 1).

Оплата за надані послуги здійснена відповідно до платіжних доручень №1637, №1649, №1651, №1665, №1730,№1735, №1736, №1737, №1748, №1769, №1771, №1781, №1775, №1790, №1805, №1822(а.с.154-169 том 1) та рахунків на оплату(а.с.183, 189, 195, 200, 206, 212, 218, 225, 232, 239, 246 том 1, а,с.3 том 2).

Щодо подальшої реалізації.

Між Управлінням ЖКГ, будівництва та розвитку інфраструктури міста Балаклійської міської ради (в якості замовника) та ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" (в якості підрядника) укладено договір підряду №92 від 23.04.2018р.(а.с.14-21 том 2).

Відповідно до п.1.1 договору підрядник приймає на власний ризик зобов`язання виконати і здати у встановлений строк будівельні роботи на об`єкті: «Аварійно-відбудовні роботи (капітальний ремонт) покрівлі, віконних прорізів та частини внутрішніх приміщень житлового будинку по вул. Нафтовиків, 8 у м. Балаклія, Балаклійського району Харківської області (коригування)» відповідно до проектно-кошторисної документації (далі - роботи), а замовник - прийняти ці роботи та оплатити їх (згідно ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013) в порядку та строки, встановлені договором.

Між Харківським окружним адміністративним судом (в якості замовника) та ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" (в якості підрядника) укладено договір про закупівлю робіт (договір підряду) №43 від 26.12.2017 р.(а.с.31-44 том 2).

Відповідно до п. 1 договору за результатами проведеної процедури відкритих торгів, відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати відповідно до проектно - кошторисної документації та технічної специфікації тендерної документації: «Реставраційно-ремонтні роботи приміщень Харківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6» коригування) (код ДК 021:2015 - 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація), а Замовник зобов`язується передати Підряднику дозвільну документацію, проектно - кошторисну документацію, доступ до об`єкта реставраційно-ремонтних робіт, (далі - Об`єкт), здійснювати контроль і технічний нагляд за ходом виконання робіт на об`єкті, прийняти закінчені роботи і оплатити їх.

Між Первомайським комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (в якості замовника) та ТОВ "БРЕНД-КОРВЕТ" (в якості підрядника) укладено договір №1 від 14.12.2017 р.(а.с.90-96 том 2).

Згідно п.1.1 договору підрядник зобов`язується своїми силами і засобами на свій ризик за технічним завданням, що є невід`ємним додатком № 1 до цього Договору, виконати роботи з: Реконструкція каналізаційного колектору К4 Ду 800мм протяжністю 869м в м. Первомайський Харківської області (ДСТУ БД.1.1-1:2013 ДК 021:20-4 Реконструкція) (далі за текстом - виконання робіт, реконструкція об`єкту) у встановлений цим Договором строк відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобов`язується передати Підряднику дозвільну документацію, проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти та оплатити виконані роботи.

Позивачем надані та судом досліджені наступні документи на підтвердження реалізації придбаних товарів товариством:

договір №92: довідка про вартість виконаних робіт за травень 2018р. на суму 467888,40грн.(а.с.22 том 2), акт виконаних робіт за травень 2018р.(а.с.23-24 том 2), підсумкова відомість ресурсів (а.с.25-26 том 2), виписка банку (а.с.27 том 2), податкова накладна №2 від 03.05.2018р. на суму 467888,40 грн.(а.с.28-29 том 2), квитанція про реєстрацію(а.с.30 том 2);

договір №43: довідка про вартість виконаних робіт за серпень 2018р. на суму 1883025,60грн., акт виконаних робіт за серпень 2018р., підсумкова відомість ресурсів; довідка про вартість виконаних робіт за серпень 2018р. на суму 3517016,40грн., акт виконаних робіт за серпень 2018р., підсумкова відомість ресурсів; довідка про вартість виконаних робіт за серпень 2018р. на суму 4194151,20грн., акт виконаних робіт за серпень 2018р., підсумкова відомість ресурсів; довідка про вартість виконаних робіт за серпень 2018р. на суму 4324435,20грн., акт виконаних робіт за серпень 2018р., підсумкова відомість ресурсів, виписка банку, податкова накладна №2 від 03.08.2018р. на суму 5400000,0грн., квитанція, податкова накладна №3 від 30.08.2018р. на суму 1332526,06 грн., квитанція, податкова накладна №1 від 04.09.2018р. на суму 3517016,40 грн., квитанція, податкова накладна №2 від 06.09.2018р. на суму 1725452,98грн., квитанція, податкова накладна №3 від 07.09.2018р. на суму 1943632,96 грн., квитанція про реєстрацію(а.с.45-89 том 2);

договір №1: довідка про вартість виконаних робіт за липень 2018р. на суму 1372300,80грн., акт виконаних робіт за липень 2018р., підсумкова відомість ресурсів; виписка банку, податкова накладна №1 від 24.07.2018р. на суму 499750,80 грн., квитанція, податкова накладна №3 від 20.06.2018р. на суму 407189,56 грн., квитанція, податкова накладна №8 від 31.05.2018р. на суму 465360,44 грн., квитанція про реєстрацію (а.с.97-113 том 2).

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі по тексту - Закон України N 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням п. 2 ст. 3 Закону України №996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 9 Закону України №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з п. 2.1 та п.2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №16/166/15-а:Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.».

Згідно постанови Касаційного адміністративного суду від17 квітня 2018 року у справі №816/1587/17 «Є безпідставними доводи контролюючого органу щодо відсутності сертифікатів якості та технічних паспортів товару та відсутності підпису водія та перевізника у товарно-транспортних накладних, як підстави для висновку про відсутність фактичного здійснення позивачем господарських операцій з вказаним контрагентом спростовується тим, що штампове оснащення, поставлене у рамках господарських взаємовідносин, не входить до переліку продукції, яка підлягає сертифікації, а товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.»

Певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі товарно-транспортних накладних, на що на обґрунтування своєї позиції посилається відповідач, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте, як у спірному випадку, містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичність здійснення таких операцій. За умови встановлення факту перевезення товару у процесі його поставки від заявлених контрагентів порядок заповнення товарно-транспортних накладних не має вирішального значення для визначення податкових наслідків операцій з поставки товару.

Відповідно до Постанови Касаційного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Суд зазначає, що на момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагент був належним чином зареєстрований як юридична особа та установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Факт реальності спірних господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами, які оформлені відповідно до приписів чинного законодавства України. Первині бухгалтерські документи містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про обсяг, зміст та вартість спірних операцій та підтверджують їх фактичне виконання.

Статтею 204 Цивільного кодексу України та статтею 207 Господарського кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого будь-який правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності та, що йому було відомо про порушення, які допускали його контрагенти або, що єдиною метою здійснення господарських операцій було одержання необґрунтованої вигоди.

Суд зазначає наступне, що належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст. 73, 74 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагент позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Необхідно враховувати, жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платника податку - одержувача товару (послуг) - вимагати від контрагента-постачальника будь-яких відомостей щодо повноти сплати ним податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ним законодавчих приписів, а також наявність у цього контрагента умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Відносно наданої відповідачем до суду податкової інформації, суд вказує, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Вказана позиція суду викладена у постанові Верховного суду від 29.03.2019 р. №808/3412/16.

Відповідно до вимог п.198 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з вимогами п. 198.3. ст. 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У п. 201.1 ст.201 Податкового Кодексу України, міститься перелік обов`язкових реквізитів, які повинні міститися у податковій накладній.

Відповідно п.198.2. ст. 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.201.10. ст. 201 Податкового Кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, висновки відповідача, що викладені в акті перевірки, здійснені без належного дослідження документів по господарським операціям та правомірність таких висновків не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНД-КОРВЕТ" (61003, м. Харків, майдан Конституції, 21, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області за №1 від 11.04.2019 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНД-КОРВЕТ" (61003, м. Харків, майдан Конституції, 21, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 11059,55 грн. (одинадцять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень 55 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 серпня 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.