Справа № 640/14868/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 серпня 2019 року м. Київ № 640/14868/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича (далі - відповідач), в якому просить:

визнати дії Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича щодо видання наказу від 24.06.2019 № 104 «Про проведення службового розслідування» протиправними;

наказ Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича від 24.06.2019 № 104 «Про проведення службового розслідування», виданий на підставі пунктів 1, 3 розділу II, пунктів І, 2, 4, 5 розділу III Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 06.12.2017 № 343 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.01.2018 за № 8/31460 - визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до пунктів 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

У пункті 8 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

У статті 5 КАС України остаточне закріплення знайшов взаємозв`язок між правом особи на звернення до суду і порушенням її суб`єктивних прав, в якій зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, завдання адміністративного судочинства не можуть бути реалізовані у разі звернення особи до суду за захистом прав, свобод та інтересів, які не належать їй особисто.

Частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

При цьому, згідно пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно наказу Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича від 24.06.2019 № 104, що оскаржується позивачем, призначено службове розслідування з приводу невиконання постанови Генерального прокурора України слідчими і керівництвом управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України щодо передачі матеріалів кримінального провадження.

У позовній заяві позивач зазначає, що оскаржуваний наказ порушує його права, як одного із керівників управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, є незаконним, а тому підлягає скасуванню. Також, позивач зазначає, що оспорюваний наказ Генерального прокурора України Луценка Ю.В. від 24.06.2019 № 104 порушує його право на встановлений законний порядок проходження публічної служби.

Тобто зі змісту позовної заяви видно, що позивач обґрунтовує порушення своїх прав, свобод та інтересів як посадової особи суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, як вбачається із позову та, відповідно, із доказів сплати судового збору, позивач звертається до суду як фізична особа, водночас, в позові не зазначено яким чином рішення, дії чи бездіяльність зазначеного відповідача порушують права та охоронювані законом інтереси позивача як фізичної особи.

При цьому, суд зазначає, що згідно частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З огляду на викладене, у разі звернення позивача як посадової особи, йому необхідно сплатити судовий збір за ставкою, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1921,00 грн.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод, інтересів позивача, у разі якщо позивач звертається як фізична особа; або надання документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

4. Копію ухвали надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя В.П. Шулежко