Справа № 320/3328/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3328/19 Головуючий у І інстанції - Лисенко В.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного суду Київської області про визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Броварського міськрайонного суду Київської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Броварського міськрайонного суду Київської області щодо неприйняття рішення по заяві позивача від 13.02.2019 року «Про надання звіту про виконання рішення суду та накладення штрафу на відповідача»;

- зобов`язати Броварський міськрайонний суд Київської області розглянути заяву позивача від 13.02.2019 року «Про надання звіту про виконання рішення суду та накладення штрафу на відповідача»;

- зобов`язати Броварський міськрайонний суд Київської області, відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 , в розмірі 50000 грн (п`ятдесят тисяч гривен), та стягнути з відповідача кошти в розмірі 50 000 грн. ( п`ятдесят тисяч гривень);

- зобов`язати Броварський міськрайонний суд Київської області, відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі, 50 000 грн ( п`ятдесят тисяч гривен), та стягнути з відповідача кошти в розмірі 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривен);

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області, надати звіт про виконання судового рішення, згідно ст. 129-1 Конституції України.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного суду Київської області про визнання протиправною бездіяльності.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції повністю та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду, до іншого судді.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, Позивач зазначає, що він оскаржує бездіяльність Броварського міськрайонного суду, до належного органу Київського окружного адміністративного суду до повноважень якого на даний час належить розгляд пенсійних справ, також провадження в справі № 810/5763/15, було відкрито в 2015 році Київським окружним адміністративним судом, та потім було передано до Броварського міськрайонного суду, але сама дата звернення до суду в 2015 році, є доказом про порушення права Позивача на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку та на даний час є невиконання судового рішення, яке набуло чинності.

Відповідачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про продовження строку для надання відзиву та заперечень проти заяв та клопотань, також, просив перенести судове засідання по даній справі № 320/3328/19.

Вказана заява мотивна тим, що 01 серпня 2019 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду було відкрито апеляційне провадження в даній справі та встановлено строк до 12 серпня 2019 року для надання відзиву та заперечень проти заяв та клопотань. Вказану ухвалу Позивачем отримано в поштовому відділенні 09.08.2019 року, що позбавляє сторони часу надати відзив на апеляційну скаргу та іншій стороні ознайомитись з даним відзивом на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КАС України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у даній адміністративній справі є Позивачем, а відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України Відповідач у відзиві викладає заперечення проти позову.

Також, слід зазначити, що подання відзиву на апеляційну скаргу є правом учасників процесу, а не їх обов`язком і його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що вказана заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Крім цього, чинним КАС України не передбачено продовження строку, встановленого судом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження суддя суду першої інстанції виходив з того, що оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами КАС України чи іншими законами України не передбачено. Суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що дану позовну заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки такі відносини не мають ознак правового спору, який підлягає юрисдикційному вирішенню, а регулюються в межах сфери діяльності судової гілки влади (подання запитів, скарг, тощо).

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддею суду першої інстанції правильно встановлено, що Позивачем оскаржується бездіяльність Броварського міськрайонного суду Київської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виконання рішення суду та накладення штрафу на Позивача.

Тобто, фактично, звертаючись до суду з даним позовом, Позивач посилається на не виконання Відповідачем процесуальних дій, передбачених приписами статті 382 КАС України.

За приписами статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. У статті 124 Конституції України проголошено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до положень статті 6 Конституції України, Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконання або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У свою чергу, відповідно до пункту сьомого частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Тобто, суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення, не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, а тому вони не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Таким чином, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності), є не управлінськими, а процесуальними.

У той же час, особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду юстиції».

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз`яснено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини 1 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз`яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами КАС України чи іншими законами України не передбачено.

При цьому, відповідно до статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З огляду на зазначене та беручи до уваги ту обставину, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із обов`язками та діями суду, які регламентовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України (судовий контроль за виконанням судових рішень), дану позовну заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки такі відносини не мають ознак правового спору, який підлягає юрисдикційному вирішенню, а регулюються в межах сфери діяльності судової гілки влади (подання запитів, скарг, тощо).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 171 КАС України встановлено, що в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом першим частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Колегія суддів вважає обгрунтований висновок судді суду першої інстанції, що Позивачу слід роз`яснити, що спір, пов`язаний з оскарженням рішень, пов`язаних з розглядом справи підлягає розгляду в порядку, встановленому відповідним процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судді суду першої інстанції про те, що дані спори не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені Позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Тобто, урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що предметом оскарження є процесуальна діяльність суду, а тому заявлені Позивачем вимоги, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, висновок судді суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції про те, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що суддею суду першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала судді суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 16.08.2019 року.