Справа № 532/947/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 р.Справа № 532/947/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Коваля Ігора Васильовича на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тесленко Т.В., м. Кобеляки, повний текст складено 15.07.19 року по справі № 532/947/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваля Ігора Васильовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до інспектора роти 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваля Ігоря Васильовича (далі по тексту - інспектор БПП у м. Кременчук Коваль І.В.), в якому просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 545763 від 09.04.2019.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваля Ігоря Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 545763 від 09.04.2019, що винесена стосовно ОСОБА_1 інспектором роти 2 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ковалем Ігорем Васильовичем на підставі ст. 36, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.07.2019 по справі № 532/947/19 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволення позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що оскаржувану постанову про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, було ухвалено у зв`язку з тим, що позивач 09.04.2019, керуючи транспортним засобом на автомобільній дорозі Дніпро-Царичанка-Решетилівка, рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг при повороті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, чим порушив пп. "а" п.2.4, п. 16.11 ПДР України. Стверджує, що на місці розгляду справи поліцейським позивачеві було роз`яснено ОСОБА_1 причину витребування документів - порушення п.16.11 Правил дорожнього руху, факт якого позивач не заперечував, однак, всупереч вимогам пп. «а» п.2.4 ПДР документи надати відмовився, як і від надання письмових пояснень. Зазначив, що події наведених вище правопорушень зафіксовані на нагрудну камеру поліцейського, яке є належним доказом. Внесення відомостей про відеозапис до оскаржуваної постанови не передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395. Вважає, що не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу на місці та винести постанову серії НК №311537 від 02.01.2019 та накласти стягнення у вигляді штрафу, а відтак, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ДП18 за № 545763 від 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 36, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн (а.с. 3).

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 о 12 год. 42 хв. 09.04.2019 на 125 км автошляху Н-31 Дніпро-Царичанка-Решетилівка, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN Passat, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію автомобіля, чим порушив пп. "а" п.2.4, п. 16.11 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення позивачем пп. "а" п.2.4, п. 16.11 ПДР України не підтверджено належними і допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

За приписами п.2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пп. «а» п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Як встановлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для вимоги поліцейського про надання позивачем документів - посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слугувало невиконання ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За порушення п.16.11 ПДР передбачена відповідальність частиною 2 статті 122 КУпАП, відповідно до якої порушення правил проїзду перехресть тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем на підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення ч.2 ст.122 КУпАП було надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Однак, вказаним відеозаписом не зафіксовано факт вчинення позивачем порушення вимог п. 16.11 ПДР, а саме - ненадання перевазі в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі.

Вказаний відеозапис з нагрудної камери поліцейського містить лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Отже, відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом вчинення позивачем порушення ПДР, за яке передбачена відповідальність частиною 2 статті 122 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є відеофіксація порушення - ненадання водієм транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг переваги в русі транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Однак, такого доказу відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, у зв`язку з чим вимога поліцейського про надання документів (посвідчення водія та свідоцтва про реєстрації транспортного засобу) не може вважатися правомірною.

Твердження відповідача про те, що позивачем не заперечувався факт вчинення порушення п.16.11 ПДР на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, спростовується змістом позовної заяви, та не звільняє відповідача від обов`язку доведення вчинення позивачем вказаного правопорушення як передумови для витребування документів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст.126 КУпАП, а отже, оскаржувана постанова серії ДП18 № 545763 від 09.04.2019 підлягає скасуванню.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2019 по справі № 686/11314/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми ст.293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, в силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність у діях позивача події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції діщов обґрунтованого висновку про скасування постанови серії ДП18 № 545763 від 09.04.2019 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно дост. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Коваля Ігора Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.07.2019 року по справі № 532/947/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий