Справа № 819/2128/14-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа №819/2128/14-a

адміністративне провадження №К/9901/10275/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду в складі судді Мандзія О.П. від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Матковської З.М., Затолочного В.С., Каралюса В.М. від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Вітрової Надії Володимирівни, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, треті особи Тернопільська міська рада, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язати вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В липні 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (далі - позивачі) звернулись до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Н.В., Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (надалі відповідач), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Тернопільської міської ради та ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2013 року за №7547960, зобов`язати внести запис до державного реєстру про скасування державної реєстрації об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01 та визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2013 року недійсним.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітрової Надії Володимирівни від 04 листопада №7547960.

Визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 листопада 2013 року індексний номер:12148488 на приміщення громадського харчування, кафе загальною площею 103 кв.м. - недійсним. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В касаційній скарзі третя особа - ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги третя особа зазначила, що державна реєстрація прав та обтяжень на нежитлове приміщення та видача свідоцтва про право власності проведені на підставі правоустановлюючих документів та у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказує, що на момент державної реєстрації права власності декларація про готовність об`єкта до експлуатації була чинною та не скасованою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачі є мешканцями квартир у будинку АДРЕСА_1 .

12.10.2004 укладений договір купівлі продажу приміщення між управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна департаменту економіки та підприємцем ОСОБА_1 , відповідно до п.п.1.1 п.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупцю приміщення, площею 43,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок чого ОСОБА_1 видано реєстраційне посвідчення від 19.05.2005р. на приміщення площею 43,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 .

13.08.2012 був укладений договір оренди землі між Тернопільською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного договору, орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 06.07.2012 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,005530 га, в тому числі - землі, які використовуються в комерційних цілях. На земельній ділянці розташований об`єкт - літня площадка.

16.10.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області за №ТП 65 зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації, подана ОСОБА_1 щодо реконструкції нежитлових приміщень під приміщення громадського призначення - кафе по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2013 додані наступні документи: дублікат договору купівлі-продажу, серія та номер - 1-9792, виданий 31.10.2013, видавник Державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І.; дублікат акту передачі комунального майна, серія та номер: б/н, виданий 15.10.2004, видавник Управління обліку та контролю за використанням комунального майна; реєстраційне посвідчення, серія та номер: б/н, виданий 19.01.2005, видавник Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації; договір оренди землі, серія та номер: 4692, виданий 13.08.2012, видавник Тернопільська міська рада; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 16.10.2013, видавник Інспекція ДАБК у Тернопільській області; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 01.10.2013, видавник ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області»; копія паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 03.06.2004; копія картки платника податків НОМЕР_3 ; квитанції про внесення плати за надання витягу з державного реєстру прав 1810.1441.1; квитанції про сплату державного мита 1810.1440.1.

Розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану ОСОБА_1 , державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Вітровою Н.В. рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2013 №7547960 вирішено провести державну реєстрацію прав власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на об`єкт нерухомого майна: приміщення, громадського харчування, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за суб`єктом: ОСОБА_1

04.11.2013 державним реєстратором Вітровою Н.В. видано свідоцтво, індексний номер 12148488, про право власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_1 є власником приміщення, громадського харчування, кафе за вищевказаною адресою, загальною площею 103 кв.м.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області в межах компетенції, розглянувши звернення мешканців будинку НОМЕР_4 , від 01.07.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , повідомила про те, що під час позапланової перевірки працівниками Інспекції встановлено, що ОСОБА_1 внесено недостовірні дані в декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень під приміщення громадського призначення - кафе від 16.10.2013 №ТП 65.

Окрім цього повідомлено, що Інспекцією скасовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції нежитлових приміщень від 16.10.2013 року.

Суд першої інстанції позов задовольняючи частково позов, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що при прийняті рішення від 04 листопада 2013 року №7547960 державним реєстратором Вітровою Н.В. неналежно досліджено поданні заявником документи, оскільки вони не відповідають вимогам, встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чим порушено вимоги ч. 4 ст. 24 вказаного Закону.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказаний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками судів з огляду на таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями ст. 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що державний реєстратор після перевірки документів прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2013 №7547960, яким проведено державну реєстрацію прав власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на об`єкт нерухомого майна: приміщення, громадського харчування, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_1

04.11.2013 державним реєстратором Вітровою Н.В. видано свідоцтво, індексний номер 12148488, про право власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_1 є власником приміщення, громадського харчування, кафе за вищевказаною адресою, загальною площею 103 кв.м.

Отже, ОСОБА_1 отримав та зареєстрував право власності на нерухоме майно- приміщення, громадського харчування, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, у даній справи, скасувавши рішення державного реєстратора та свідоцтво про право власності, фактично позбавлено права власності третю особу ОСОБА_1 на спірне нежитлове приміщення.

Оскільки у цій справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою третьою особою права власності не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року (справа № 820/4146/17).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішень судами) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Виникнення спірних правовідносин у справі, яка розглядається, обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття третьою особою права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 . Тобто предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічний підхід до застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/3202/16.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року скасувати.

Провадження у справі № 819/2128/14-а за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Вітрової Надії Володимирівни, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, треті особи Тернопільська міська рада, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язати вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук