Справа № 212/9656/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2019 року м. Дніпросправа № 212/9656/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В. ,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. в адміністративній справі №212/9656/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 28 Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яке оформлено протоколом №102 від 12 жовтня 2018 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу в сумі 440500 гривень, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум безпідставно, в порушення норм чинного законодавства України прийнято рішення про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 28 протоколу №102 від 12.10.2018 р., а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 28 Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яке оформлено протоколом №102 від 12 жовтня 2018 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 440500 гривень, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач зазначає про порушення судом вимог матеріального та процесуального законодавствп, у зв`язку з чим, на його думку, рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 залишенню без задоволення. Зокрема, відповідач стверджує, що позивачем на розгляд Комісії не надано докази на підтвердження причин та обставин одержання поранення (травми), контузії військовослужбовцем, що є безумовною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Представником відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримані.

Представник позивача висловив заперечення на апеляційну скаргу з підстав її необґрунтованості та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 служив у Збройних Силах України понад 25 років та наказом № 157 від 27.04.2017р. був звільнений з військової служби за станом здоров`я.

17 січня 2017 року під час перебування на військовій службі госпітальна військово-лікувальна комісія військово-медичного клінічного центру Центрального регіону за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 № 3 від 05.01.2017 року, в якій позивач проходив військову службу, провела медичний огляд. Відповідно до додатку 11 Положення «Про військово-лікарську експертизу» в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України № 402 від 14.08.2008 року з наступними змінами було складено свідоцтво про хворобу № 14. В результаті медичного огляду військово-лікарська експертна комісія встановила наступні діагнози: наслідки закритої черепно-мозкової травми, отриманої позивачем в 1996 році у вигляді забою головного мозку середнього ступеню важкості, з розвитком кістозно-злипчевого арахноїдиту у вигляді лівобічної пірамідної недостатності, гіпертензивно-лікворного, астено-вегетативного синдромів, з помірним порушенням функцій. Центральна дегенерація сітківки правового ока. Комісія дійшла до висновку, що вказана травма пов`язана з проходженням служби.

Комісія встановила гіпертонічну хворобу першої стадії, ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, поодинока шлуночкова екстрасистолія, СНО, ангіопатія сітківки обох очей і дійшла висновку, що вищевказані захворювання пов`язані із захистом Батьківщини.

25.05.2017 р. позивач пройшов огляд у Вінницькому обласному Центрі медико-соціальної експертизи, було встановлено 50% втрати професійної працездатності та ІІІ група інвалідності (що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №589887 від 31.05.2017 та №099766 від 25.05.2017) та зазначено, що травма та захворювання, які зумовили настання інвалідності, перебувають у причинному зв`язку та пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно пункту 28 виписки з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.10.2018 р. №102, відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. №975.

Таке рішення відповідача суд визнав протиправним та скасував, відхиливши посилання відповідача на відсутність (неподання позивачем) документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При цьому суд послався на обставини, встановлені судовим рішенням від 15 червня 2018 року по справі № 804/2594/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового комісаріату, третя особа: Міністерство оборони України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного військового комісаріату, що полягає у неподанні до Міністерства оборони України висновку стосовно ОСОБА_1 за поданими ним документами від 12.02.2018р. щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, а також зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок стосовно ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності Ш групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.

Дійшовши висновку про необґрунтованість доводів Міністерства оборони України щодо ненадання позивачем необхідного документу про причини та обставини поранення для складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги, суд також послався на свідоцтво про хворобу № 14 від 27 січня 2017 року, видане військово-лікарською комісією Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, довідки МСЕК від 31.05.2017р. № 589887 та від 25.05.2017р. № 099766, якими підтверджено, що травми та захворювання, виявленні в ході медичного обстеження ОСОБА_1 , та на підставі яких встановлена інвалідність ІІІ групи та 50% втрати працездатності, пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини, якими підтверджено обставини, необхідні для призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, та вважає його необґрунтованим і передчасним, з огляду на наступне.

Як зазначено судом та не заперечується сторонами, позивач звернувся із заявою щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

За результатом розгляду його заяви комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено п.11 Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги… затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. №975.

Виходячи зі змісту свідоцтва про хворобу № 14 від 27 січня 2017 року, виданого військово-лікарською комісією Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, 07.06.1996 в позаслужбовий час позивачем було отримано черепно-мозкову травму (довідка про травму відсутня). Рішенням ВЛК ГВКГ м.Київ від 18.09.1996 надавалось звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів. Даним свідоцтвом підтверджено, що отримана позивачем черепно-мозкова травма пов`язана з проходженням військової служби. Крім того, виявлені під час огляду інші захворювання (гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, поодинока шлуночкові екстрасистолія, СН0, ангіопатія сітківки обох очей, поширений остеохондроз хребта) визначено як такі, що пов`язані із проходженням служби та захистом Батьківщини. Позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєний час.

Згідно довідок Вінницької обласної МСЕК № 1 від 31.05.2017р. № 589887 та від 25.05.2017р. № 099766 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, 50% втрати професійної працездатності, причиною якої визначена травма, пов`язана з проходженням військової служби.

Отже, єдиною причиною втрати професійної працездатності, що слугувало підставою для встановлення позивачеві ІІІ групи інвалідності МСЕК визначено отримання травми, пов`язаної з проходженням військової служби, яку, згідно свідоцтва про хворобу № 14 від 27 січня 2017 року, виданого ВЛК ВМКЦ Центрального регіону, позивач отримав в позаслужбовий час 07.09.1996. Будь-які інші захворювання, встановлені під час медичного огляду позивача, не визначені МСЕК як такі, що спричинили втрату працездатності.

Згідно наданої позивачем архівної довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.06.2017, неможливо надати відомості щодо результатів службового розслідування у військовій частині НОМЕР_2 по факту отримання травми ОСОБА_1 з 09 по 18 вересня 1996 року, оскільки в перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині за вказаний період, в журналі обліку злочинів і подій за 1995-1997 роки інформація щодо призначення службового розслідування та його результатів відсутня.

Колегія суддів зазначає, що перелічені документи, які позивачем надавались на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не містять відомостей про обставини отримання позивачем травми, зокрема про те, що вона не пов`язана із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Вказані документи засвідчують лише причинний зв`язок травми (пов`язане з виконанням обов`язків військової служби чи не пов`язане).

В свою чергу, пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530, передбачено документи, які подаються для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву).

Вказаним пунктом передбачено, що для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

В даному випадку, як зазначалось вище, в свідоцтві про хворобу позивача зазначено, що травму ним було отримано в позаслужбовий час. Жодного доказу, який би підтверджував, що травма позивачем була отримана саме під час виконання обов`язків військової служби не надано. Також комісії не було надано будь-яких документів, які б підтверджували обставини отримання позивачем травми.

Судом першої інстанції під час надання оцінки наявним у справі доказам помилково ототожнено поняття травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, і травми, пов`язаної з проходженням військової служби.

Так, з урахуванням положень ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», період проходження військової служби починається з дня відправлення у військову частину - для громадян, призваних на строкову військову службу, з дня зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом та закінчується днем виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо). Отже, не заперечується факт отримання позивачем травми в періоді проходження військової служби та яка пов`язана з проходженням військової служби.

Проте, факт отримання позивачем травми в позаслужбовий час спростовує висновок суду про пов`язаність такої події з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно ч. 3 ст. 24 приведеного вище Закону, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

З наданих позивачем доказів не вбачається, що травма ним була отримана у місці та за обставин, передбачених цією нормою Закону.

Судовою палатою для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у подібних правовідносинах висловлено правову позицію з питань правомірності дій Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, передбаченої п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, у зв`язку з ненаданням документу, що свідчить про причини та обставини поранення, передбаченого п. 11 Порядку № 975 (справа № 822/220/18).

Зокрема, Верховним Судом перевірено правомірність вимог Міністерства оборони України щодо надання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва); оцінено чи є протокол засідання військово-лікарської комісії належним документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва); визначено, на кого саме покладається обов`язок доведення причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва).

Правова позиція Верховного Суду у даній справі приймається до уваги судом апеляційної інстанції.

Отже, щодо необхідності надання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) Верховний Суд вказав, що подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Таким чином, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Щодо того, чи може вважатися витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії, належним документом, який свідчить про причини та обставини поранення(контузії, травми або каліцтва) Верховний Суд звернув увагу, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відповідно до п. 21.7 Положення № 402 постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

З огляду на викладене, відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Отже, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Щодо обов`язку доведення причин та обставин поранення позиція Верховного Суду полягає у наступному.

Виходячи зі змісту п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Пунктом 4. 7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 530) встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений п. 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. В свою чергу, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

Отже, з урахуванням приведеного правового висновку Верховного Суду, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

В даному випадку сторонами не заперечується, що документи, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, на розгляд комісії позивачем не подавались.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо достатності для призначення одноразової грошової допомоги свідоцтва про хворобу № 14 від 27 січня 2017 року, виданого військово-лікарською комісією Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, а також довідок МСЕК від 31.05.2017р. № 589887 та від 25.05.2017р. № 099766 не ґрунтується на приписах законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, а також не узгоджується з приведеним вище правовим висновком Верховного Суду.

Колегія суддів також критично розцінює посилання суду першої інстанції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року по справі № 804/2594/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового комісаріату, третя особа: Міністерство оборони Україн, яким визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо неподання до Міністерства оборони України висновку стосовно ОСОБА_1 за поданими ним документами від 12.02.2018р. стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги, а також зобов`язано відповідача подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок стосовно позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності Ш групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.

Так, суд зазначив, що у справі № 804/2594/18 було досліджено аналогічні обставини та суд дійшов висновку про те, що жодними нормативно-правовими актами відповідна форма акту про нещасний випадок або форма довідки про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не визначена та не затверджена.

Колегія суддів зазначає, що наведений висновок суду першої інстанції не звільняє позивача від обов`язку подати достовірні документи на підтвердження причини та обставини отримання травми. Крім того, у справі № 804/2594/18 предметом перевірки була правомірність дій/бездіяльності військового комісаріату щодо неподання до Міністерства оборони України висновку для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Питання достатності та належності поданих для призначення допомоги документів не були і не могли бути предметом перевірки у цій справі фактично на стадії вирішення питання щодо наявності у суб`єкта владних повноважень обов`язку подати такі документи до Міністерства оборони України.

Крім того, як зазначалось вище, саме Міністерство оборони України наділено компетенцією перевірити подані документи відповідно до переліку, затвердженому п. 11 Порядку № 975, та прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Що стосується поданого представником позивача під час апеляційного розгляду медичного документу від 03.12.1996, долученого до відзиву на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, відображено обставини отримання позивачем травми, колегія суддів зазначає, що цей документ не було подано для розгляду комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не подавалось до суду першої інстанції під час вирішення даної справи, а тому, в силу припису у ст. 308 КАС України, не може бути прийнято до уваги судом апеляційної інстанції. Крім цього, така підстава позову не заявлялась в суді першої інстанції.

Проте, колегія суддів зауважує, що цей доказ на підтвердження обставин отримання травми позивач вправі подати для розгляду Комісією, повторно звернувшись із відповідною заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги.

Враховуючи наведені висновки суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст.317 КАС України, оскільки судом під час його ухвалення порушено норми матеріального права, при цьому ухвалюючи нове рішення, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. в адміністративній справі №212/9656/18 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко