Справа № 820/5215/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 820/5215/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року (суддя Бабаєв А.І., м. Харків) у справі № 820/5215/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкової вимоги, -

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у Харківській області № 9713-17 від 31.07.2017 про сплату податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування за 2016 рік, у сумі 31 088 грн. (т. 1 а.с. 4-6).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що є підставою для винесення ГУ ДФС у Харківській області вимоги про сплату такої заборгованості. З огляду на це, спірна вимога відповідача про сплату ОСОБА_1 заборгованості з податку на доходи фізичних осіб є правомірною та скасуванню не підлягає (т. 1 а.с. 160-162).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що стосовно підстав виникнення заборгованості, про сплату якої йде мова у оскаржуваній вимозі, на даний час існує цивільно-правовий спір. Зокрема, мова йде про отримання ним у власність об`єкта нерухомості відповідно до договору дарування від 07.05.2016 р., реєстраційний номер 916, питання недійсності якого є предметом розгляду у Комінтернівському районному суді м. Харкова. При цьому скаржник звертався до відповідача із заявами про відстрочення сплати наявного у нього податкового боргу, у задоволенні яких останнім було відмовлено. З огляду на це, а також те, що у разі визнання договору дарування від 07.05.2016 р. у судовому порядку недійсним, повернення сплаченої суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб буде неможливим. На думку скаржника, єдиним способом захисту його права є скасування спірної вимоги про сплату заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у судовому порядку. Окрім цього, скаржник звертає увагу на те, що ним було подано декларацію про доходи як самозайнятою особою - адвокатом, а оскаржуване рішення прийнято у відношенні фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог (т. 1 а.с. 169-171).

Відповідач із апеляційною скаргою не погодився, надав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначив про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з підстав наявності у ОСОБА_1 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що ним не спростовано. Водночас наявність цивільно-правового спору стосовно підстави виникнення у скаржника заборгованості не є підставою для скасування спірної вимоги. З огляду на це, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (т. 1 а.с. 246-247).

Сторони, повідомлені належним чином про дату час та місце судового розгляду, не у судове засідання з`явились, своїх представників не направили.

Від ОСОБА_1 07.08.2019 засобами електронного поштового зв`язку надійшло клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату, у якому останній зазначив про перебування його по сімейним обставинам у Російській Федерації. Проте, доказів наведених у вказаному клопотанні обставин скаржником не надано, тому причина його відсутності визнана судом неповажною.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, розгляд справи здійснено без участі сторін та їх представників.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та сторонами не заперечується, що скаржником до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області подано податкову декларацію про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 23.01.2017, у якій було задекларовано податок на доходи фізичних осіб у сумі 31122,00 грн. та військовий збір у сумі 9336,00 грн. (т. 1 а.с. 156-157).

03.02.2017 скаржником подано до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області заяву, у якій останній просив вирішити питання відстрочення податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 31 122,00 грн. та військового збору у сумі 9 336,00 грн. до моменту прийняття остаточного рішення Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі № 641/4566/16-ц (т. 1 а.с. 8).

Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на заяву скаржника відповіла листом № 2941/10/20-33-17-42 від 20.02.2017, у якому повідомила, що у заяві щодо надання відстрочення грошового зобов`язання не зазначено, які саме обставини є підставою для надання такого відстрочення, що передбачені переліком обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» №1235 від 27.12.2010 (т. 1 а.с. 9).

26.04.2017 скаржником подано заяву до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в якій, керуючись ст. 100 ПК України, останній просив вирішити питання відстрочення податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 31 122,00 грн., та військового збору - 9 336,00 грн. до моменту прийняття остаточного рішення Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі № 641/4566/16-ц (т. 1 а.с. 10).

Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на заяву скаржника відповіла листом №7513/10/20-33-17-42 від 18.05.2017, яким повідомила, що у заяві щодо надання відстрочення грошового зобов`язання не зазначено, які саме обставини є підставою для надання такого відстрочення, що передбачені переліком обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» №1235 від 27.12.2010 (т. 1 а.с. 11).

ГУ ДФС у Харківській області винесено податкову вимогу № 9713-17 від 31.07.2017 на суму 31 088,00 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (т. 1 а.с. 7).

14.09.2017 ОСОБА_1 подано скаргу про скасування податкової вимоги до ГУ ДФС у Харківській області, в якій останній просив скасувати як передчасну податкову вимогу № 9713-17 від 31.07.2017 ГУ ДФС в Харківській області про сплату платником податків ОСОБА_1 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування за 2016 рік у сумі 31 088,00 грн. (т. 1 а.с. 12-13).

Листом від 27.09.2017 № 2797/ФОП/20-40-17-09-22 ГУ ДФС у Харківській області повідомила про відсутність підстав для скасування вимоги № 9713-17 від 31.07.2017 (т. 1 а.с. 14).

06.10.2017 ОСОБА_1 повторно подано скаргу на податкову вимогу № 9713-17 від 31.07.2017 ГУ ДФС в Харківській області, яка залишена без розгляду відповідно до рішення ДФС України від 30.10.2017 № 14321/Б/99-99-17-01-14 (т. 1 а.с. 15-18).

Правомірність винесення ГУ ДФС у Харківській області вимоги № 9713-17 від 31.07.2017 є предметом судового розгляду у межах цієї справи.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» №1235 від 27.12.2010.

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 179.7 ст. 179 ПК України визначено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та скаржником не заперечується, узгоджена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік, що визначена ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан і доходи останнім у встановлений законом строк не сплачена.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Крім того, п. 56.11 ст. 56 ПК України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на наявну у позивача заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що контролюючий орган мав правові підстави для винесення оскаржуваного рішення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність винесення ГУ ДФС у Харківській області податкової вимоги № 9713-17 від 31.07.2017.

Щодо посилання скаржника у апеляційній скарзі на факт його неодноразового звернення до відповідача із заявами про відстрочення сплати наявної у нього заборгованості, а також відсутності цивільно-правових норм щодо регулювання вказаного питання, колегія суддів зазначає, що предметом спору у межах цієї справи є питання правомірності винесення відповідачем спірної податкової вимоги, а не дії відповідача щодо відмови у відстроченні сплати податкового боргу.

Щодо посилання скаржника на те, що спірна податкова вимога винесена щодо фізичної особи громадянина ОСОБА_1 в той час, коли декларацію про доходи ним подано як самозайнятою особою адвокатом, колегія суддів зазначає, що форма спірної податкової вимоги передбачає зазначення саме прізвища, ім`я та по батькові платника податків. Водночас, зі змісту вказаної вимоги чітко вбачається про який саме податковий борг йде мова сума податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Отже, неоднозначне тлумачення наявного податкового боргу в цьому випадку відсутнє.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 820/5215/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 5 ст. 291, п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 14.08.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко