Справа № 440/1209/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 р. Справа № 440/1209/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2019, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба,

м. Полтава, повний текст складено 27.05.19 по справі № 440/1209/19

за позовом ОСОБА_1

до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області,

третя особа: Публічне акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - відповідач, Великобагачанське ОУПФ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" (надалі - ПАТ "Букрос"), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 2.01.19 №1, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком достроково як такому, що працював у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі; зобов`язати призначити пенсію за віком як такому, що працював у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з моменту звернення (26.12.18) та здійснити відповідні виплати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 2 січня 2019 року №1.

Зобов`язано Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування до трудового стажу позивача періодів роботи з 4 листопада 1985 року по 1 квітня 1995 року у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити пенсію за віком як такому, що працював у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з моменту звернення та здійснити відповідні виплати, відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції не прийняв до уваги положення пункту 20 Порядку № 637 щодо вимог, які ставляться до відомостей, що наводяться в уточнюючих довідках, зокрема, щодо необхідності зазначення в них первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Також судом не взято до уваги, що довідки від 05.07.2018 № 230 та № 231, підставою видачі яких є особові рахунки за 1989-1994 р.р., не містять відомості про місцевість, де проходила робота в цей період.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 26.12.2018 звернувся до Великобагачанського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) (а.с. 64). До заяви додав: копії паспорта, картки платника податків, атестата, військового квитка, довідки роботодавців про підтвердження пільгового трудового стажу, нараховану та виплачену заробітну плату (а.с. 65-83).

02.01.2019 Великобагачанським ОУПФ прийняте рішення №1 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідних 20 років стажу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (а.с. 85).

Рішення відповідача вмотивоване тим, що період роботи з 03.09.2015 по 16.01.2017 вахтовим методом в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у ТОВ "КНГ-сервіс" не включено до загального стажу роботи та стажу роботи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки запис 23 у трудовій книжці не містить посилання на номер наказу про звільнення від 16.01.17, чим порушено вимоги пунктів 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Крім того, записи трудової книжки за період роботи з 04.11.1985 по 01.04.1995 не містять відомостей щодо місцевості, де проходила робота; надана ОСОБА_1 довідка ПАТ "Букрос" від 05.07.2018 №229 не містить посилання на підставу її видачі, а у довідках від 05.07.2018 №№ 230, 231 відсутні дані про місцевість, де проходила робота позивача у цей період. З цих підстав пенсійний орган дійшов висновку про неможливість зарахування періодів роботи з 04.11.1985 по 31.12.1994 у Полтавському управлінні бурових робіт до стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не погодившись з даним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд дійшов висновку, що факт роботи позивача у період з 04.11.1985 по 01.04.1995 у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, підтверджено записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а тому в силу положень статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку №637 зазначене є достатньою підставою для підтвердження трудового стажу позивача.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд виходив з того, що позивач не позбавлений можливості самостійно вчинити дії щодо виправлення недоліків, що стали підставою для відмови у зарахуванні до стажу періоду роботи з 03.09.2015 по 16.01.1995.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ані позивачем, ані відповідачем не оскаржується, у зв`язку з чим в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15.01.93 між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

За змістом статті 6 вказаної Угоди, для визначення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Статтею 62 Закону України від 5.11.91 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до абзаців першого, другого пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка. При цьому чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

З огляду на матеріали справи, а саме: копії трудової книжки вбачається, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про прийняття позивача на роботу 04.11.1985 у Спеціалізоване управління механізованих робіт водієм третього класу (запис 1), переведення на роботу водієм другого та першого класів 01.03.1988 та 01.10.1988 (відповідно запис 2, 3), звільнення у порядку переведення 01.04.1995 з посиланням на розпорядчі документи (запис 4) (а.с. 42). При цьому перед записом про прийняття ОСОБА_1 на роботу проставлений штамп "Робота у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі" (а.с. 42).

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що наявними у трудовій книжці записами за період з 04.11.1985 по 01.04.1995 підтверджено факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. При цьому зазначення конкретної місцевості та району Крайньої Півночі в цьому випадку не вимагається, адже мова йде про зарахування календарного стажу роботи для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а не обчислення пільгового стажу за час роботи в окремих районах Крайньої Півночі.

Щодо доводів заявника скарги про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги положення пункту 20 Порядку № 637 щодо вимог, які ставляться до відомостей, що наводяться в уточнюючих довідках, зокрема, щодо необхідності зазначення в них первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також те, що довідки від 05.07.2018 № 230 та № 231, підставою видачі яких є особові рахунки за 1989-1994 р.р., не містять відомості про місцевість, де проходила робота в цей період, колегія суддів зазначає таке.

З огляду на матеріали справи позивачем пенсійному органу надано довідку ПАТ "Букрос" (яке є правонаступником Полтавського управління бурових робіт) від 05.07.2018 № 229, якою повідомлено, що ОСОБА_1 дійсно працював водієм вахтово-експедиційним методом роботи за безстроковим трудовим договором; підрозділ, у якому працював позивач, знаходився у пос. Полтавський Тюменської області Ханти-Мантійського автономного округу, тобто, місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі (а.с. 39). Крім того, позивачем надано довідки від 05.07.2018 № 230 та № 231, підставою видачі яких є особові рахунки за 1989-1994 р.р. за період з 04.11.1985 по 01.04.1995.

Колегія суддів зазначає, що у першій довідці від 05.07.2018 № 229 не зазначено підставу видачу довідки, але вказано відомості про місцевість, де проходила робота в цей період. В свою чергу у другій та третій довідці вказано первинні документи та підстави видачі довідки, але не вказано місцевість та відомості про проходження роботи в районах Крайньої Півночі. Водночас вказані довідки у сукупності надають чітки підстави вважати, що позивач виконував роботу в районах Крайньої Півночі за період з 04.11.1985 по 01.04.1995 та отримував заробітну плату, що підтверджується особовими рахунками за період за 1989 - 1994 роки.

Отже, відмовляючи у зарахуванні вказаних вище періодів до трудового стажу позивача, який надає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку до 55 років, відповідач виключно з формальних підстав позбавив позивача права на пенсійне забезпечення незважаючи на достатні відомості про те, що позивач дійсно працював на роботах в районі Крайньої Півночі.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 , що враховується при призначенні пенсії за віком на підставі пункту 1 Тимчасової угоди від 15.01.93 між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, періоду роботи з 04.11.1985 по 01.04.1995 у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 по справі № 440/1209/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова