Справа № 215/74/16-а(2-а/215/4/19)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 215/74/16-а(2-а/215/4/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Демиденко Ю.Ю.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», держава Україна про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», Держава Україна про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

06.02.2019 ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій просить звільнити його від сплати судового збору з тих підстав, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, здійснює догляд за матір`ю, яке є інвалідом 1-ї групи. Згідно довідки УПСЗН виконкому Тернівської районної у місті ради № 751 від 31.09.2019 він отримує щомісячну державну допомогу в розмірі 30,57 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено та роз`яснено необхідність сплатити судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2019 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує, що іншого майнового доходу, ніж компенсаційна виплата непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи в розмірі 30,57 грн. на місяць, не має. Зазначає, що у зв`язку з тяжким фінансовим становищем, сплата судового збору є надмірним тягарем, який позбавить його можливості забезпечити основні життєві потреби, що безпідставно не враховано судом першої інстанції.

Також, вказує на те, що судом неповно досліджено докази і невірно встановлено обставини, що мають значення для вирішення питання щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, зокрема, суд не зазначає суму 5% від його річного доходу та безпідставно не враховує надані ним докази про доходи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, у січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Держави Україна про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди. Разом з позовними вимогами заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року адміністративний позов повернуто позивачу, у зв`язку з невиконанням, у визначені судом строки, ухвали від 19 січня 2016 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року скасовані ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року та 09 березня 2016 року, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання прийняття адміністративного позову.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 06 грудня 2016 року. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та відстрочено його сплату до 06 грудня 2016 року.

06 грудня 2016 року позивач повторно звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та надав, у якості доказу, довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 01 грудня 2016 року №11374.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року скасовану ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив того, що 06 грудня 2016 року позивач подав клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та надав, у якості доказу, довідку управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 01 грудня 2016 року №11374. Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовні вимоги, не прийняв до уваги те, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору не позбавляє позивача права на повторне звернення з таким клопотанням, та суд має вчинити відповідні процесуальні дії щодо заявленого клопотання. ( а.с. 44-45)

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2018 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та відстрочено сплату судового збору до 16.03.2018 (а.с.106-108).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2018.

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 подано до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітні 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та роз`яснено необхідність сплатити судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Як зазначає суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 24 квітня 2019 року, ухвалою суду від 08 лютого 2018 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та відстрочено сплату судового збору до 16 березня 2018 року та вказана ухвала є чинною. Проте, вимоги суду щодо сплати судового збору, що були відстрочені до 16.03.2018, позивачем не виконанні, натомість ним повторно подано заяву про звільнення від сплати судового збору з тих самих підстав, які вже були вирішені судом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції зазначив, що надана заявником довідка УПСЗН № 751 від 31.01.2019 про розмір отриманої позивачем допомоги в сумі 26,74 грн. містить лише відомості про розмір компенсаційної виплати позивачу за догляд за інвалідом І групи, додаткових відомостей, що позивач має будь-які інші доходи, у даній довідці не зазначено. Проте, обов`язок надання доказів щодо майнового стану чинним законодавством покладається на особу, яка звертається до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Відповідно частин 1-2 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, вказує на те, що суд, визначаючи розмір судових витрат, що підлягає сплаті позивачем, не врахував майновий стан позивача, а також дійшов безпідставного висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При цьому, заявник відповідного клопотання повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З наведених положень Закону вбачається, що їх застосування підлягає виключно до осіб, рівень статків яких обмежений, для усунення для таких осіб перешкод фінансового характеру для доступу до правосуддя.

Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача, наведеним у клопотанні про звільнення від сплати судового збору та наданим ним доказам на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору.

Так, відповідно до матеріалів справи, позивачем надані докази його майнового стану - довідка УПСЗН № 751 від 31.01.2019 про розмір отриманої позивачем допомоги, яка містить відомості про розмір компенсаційної виплати позивачу за догляд за інвалідом І групи.

Як вбачається з наданої позивачем довідки УПСЗН № 751 від 31.01.2019 розмір судового збору, запропонований до сплати судом першої інстанції, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи ОСОБА_1 та є надмірним фінансовим тягарем.

З висновком суду першої інстанції, що у довідці УПСЗН № 751 від 31.01.2019 не зазначені додаткові відомості про те, що позивач має будь-які інші доходи, колегія суддів не погоджується та наголошує, що вказана довідка не може містити інших відомостей щодо доходів позивача ніж ті, які відносяться до компетенції УПСЗН та знаходяться у їх віданні.

Отже, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Пільги в сплаті судового збору повинні насамперед надаватися особам, які внаслідок тяжкого фінансового становища не здатні його сплатити.

Таким чином, при здійсненні правосуддя необхідно забезпечувати належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з іншого боку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів справи, судом апеляційної інстанції в ухвалах від 08 вересня 2016 року та від 31 березня 2017 року, у цій же справі, при вирішенні питання наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового при зверненні до суду апеляційної інстанції, надавалась оцінка доводам позивача та доказам щодо його майнового стану, та в обох випадках, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, що безпідставно не враховано судом першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції проведено формальну оцінку наданих позивачем доказів при вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору, не враховано всі обставини, що мають значення для вирішення цього питання, колегія суддів доходить висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до статті 320 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо визнає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 320, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2019 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко