Справа № 160/1957/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 серпня 2019 року Справа №160/1957/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши заяву представника позивача по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепломережпостач» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепломережпостач» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, яким позов задоволено, а саме, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 26.09.2018 року №930570/39573473 про відмову у реєстрації податкової накладної №41 від 31.08.2018 року; зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №41 від 31.08.2018 року складену Товариством з обмеженою відповідальністю Тепломережпостач в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, встановленому чинним законодавством.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2019 року апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України було повернуто заявнику.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було повернуто заявнику.

13.08.2019 року позивач звернувся до суду із заявою, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, про застосування судового контролю, шляхом зобов`язання Державної фіскальної служби України подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року не виконано, і як вбачається з Єдиного реєстру податкових накладних, виписана ТОВ «Тепломережпостач» податкова накладна №41 від 31 серпня 2018 року залишається незареєстрованою.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні заяви позивача, щодо отримання рішення, що набрало законної сили та виконавчого листа по даній адміністративній справі.

Суд розглядає вказану заяву в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана норма кореспондується з положенням пункту 1 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у резолютивній частині рішення суду першої інстанції може бути встановлений строк для подання суб`єктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення, якщо воно вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може лише під час прийняття рішення у справі.

Крім того, вказаними нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Під час прийняття рішення суд першої інстанції не встановив судового контролю за виконанням рішення відповідачем.

Враховуючи, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією наведеною в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №826/18826/14 та додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що подану позивачем заяву в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення необхідно залишити без задоволення, оскільки відсутні достатні правові підстави для встановлення судового контролю в даній адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про застосування судового контролю, шляхом зобов`язання Державної фіскальної служби України подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому пунктом 25 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська