Справа № 160/7985/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2019 року Справа №160/7985/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши клопотання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про звільнення від сплати судового збору у адміністративній справі за заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про підтвердження адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайторг", -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2019р. об 11:45 год. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося із заявою про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків та просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайторг" у порядку встановленому ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, у заяві заявник просить звільнити його від сплати судового збору за подання цієї заяви посилаючись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у його постанові від 11.12.2018р. у справі №826/4553/17.

Розглянувши заявлене клопотання, вивчивши надані докази на його підтвердження, суд не находить підстав для його задоволення та звільнення заявника від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору за подання заяви на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення за цією заявою, суд виходить із того, що відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" заявник - ГУ ДФС у Дніпропетровській області не звільнений від сплати судового збору при поданні до суду позовів, заяв та подань. Також, і обмежене фінансування бюджетної установи чи відсутність (недостатність) у останнього коштів на сплату судового збору не є підставою для відстрочення сплати судового збору. При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Водночас, якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи або відсутність (недостатність) коштів для сплати судового збору не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена правова позицію узгоджується і з позицією Вищого адміністративного Суду України, яка відображена в ухвалах від 20.01.2014р. (36722122), від 15.04.2014р. (38331796), від 29.07.2014р. (39942890) та з правовою позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ "Про судовий збір", а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного Cуду України від 05.02.2016р. №2.

При цьому, судом відхиляється посилання заявника на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у його постанові від 11.12.2018р. у справі №826/4553/17, як на підставу для несплати судового збору за подання даної заяви, оскільки наведений у даній постанові висновок стосується не заяви, а подання органу Державної фіскальної служби, поданого в порядку ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній до 15.12.2017р., тоді як у даному випадку Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області подано до суду заяву в порядку ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції чинній з 15.12.2017р., а отже дані правовідносини не є подібними, у зв`язку з чим зазначена заявником позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відповідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України застосуванню у даних правовідносинах не підлягає.

Окрім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду у будь-який необмежений час.

Враховуючи вищенаведене, у адміністративного суду відсутні підстави для звільнення заявника - суб`єкта владних повноважень від сплати судового збору за подання цієї заяви, оскільки жодних доказів на підтвердження майнового стану заявника та неможливість сплати суб`єктом владних повноважень судового збору за подання даної заяви суду не надано.

При цьому, судом враховується, що, у даному випадку, подаючи вищевказану заяву, заявник діє як суб`єкт владних повноважень, а тому суд не находить підстав для задоволення зазначеного клопотання та звільнення заявника від сплати судового збору.

Керуючись ст.8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 133, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про звільнення від сплати судового збору у адміністративній справі за заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про підтвердження адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайторг" - відмовити.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва