Справа № 360/2656/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2656/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області, відповідно до якого, з урахуванням уточнення позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 06.03.2019 №1994/03-21 про відмову в призначенні пенсії згідно зі ст.ст.26-28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 ;

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати (включити) до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 12.08.1982 по 04.10.1996 на Ворошиловградській ордена "Знак пошани" трикотажній фабриці ім. XXV з`їзду КПРС, а також періоди здійснення підприємницької діяльності із сплатою страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру, а саме повні місяці: з 01.04.2003 по 30.06.2010 та з 01.07.2013 по 31.05.2014 для обчислення стажу для призначення пенсії за віком.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона 18 лютого 2019 року звернулась до Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком у зв`язку із досягненням пенсійного віку - 58 років 6 місяців, в порядку, визначеному частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для жінок, які народились з 01.10.1959 по 31.03.1960.

У відповідь позивач отримала рішення від 06 березня 2019 року № 1994/03-21 про відмову в призначенні пенсії згідно ст.26-28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно рішення відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 має загальний стаж 13 років 1 місяць 20 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому повідомлено про неможливість врахування періодів роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 07.09.1977, оскільки при заповненні відповідальною особою було дописано чорнилом іншого кольору дату народження (20.02.1960).

Також, відповідачем не зараховано період роботи з 12.08.1982 по 04.10.1996 на підприємстві Ворошиловградській ордена "Знак пошани" трикотажній фабриці ім. XXV з`їзду КПРС, у зв`язку із відсутністю документів на підтвердження перейменування підприємства. Зазначено про неможливість доопрацювання зазначеного періоду довідкою про роботу, у зв`язку з тим, що місце знаходження підприємства м.Луганськ, що є тимчасово непідконтрольною українській владі територією.

Позивач вважає подібні дії з боку відповідача неправомірними, так як наслідок протиправним винесене УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області рішення від 06.03.2019 № 1994/03-21.

Ухвалою суду від 26.06.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 09.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

05.08.2019 та 07.08.2019 представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву (а.с.95-97,126-127), відповідно до якого управління позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась за призначенням пенсії за віком 18.02.2019.

Для призначення пенсії позивачем були надані документи: заява від 18.02.2019; трудова книжка від 07.09.1979; паспорт НОМЕР_2 від 01.04.1999; картка платника податків від 04.10.2011; довідка про взяття на облік ВПО № від 16.08..2018; копія диплому НОМЕР_10 від 01.07.1982; копія свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 10.12.1985; копія свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 18.02.1994; копія про укладення шлюбу НОМЕР_6 від 16.10.1992.

Відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народилися з 01.10.1959 по 31.03.1960, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 58 років 6 місяців за наявності страхового стажу з 01.01.2019 по 31.12. 2019 не менше 26 років.

Згідно наданих документів, ОСОБА_1 має загальний стаж 14 років 1 місяць 10 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначив, що період роботи з 07.09.1977 по 26.08.1978, з 12.08.1982 по 04.10.1996 до загального стажу зарахувати неможливо у зв`язку з тим, що дата народження ОСОБА_1 у трудової книжці дописано чорнилом другого кольору. Період роботи з 12.08.1982 по 04.10.1996.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не прибула у судове засідання, розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_7 , є громадянкою України та перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа (а.с.9-13).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком 18.02.2019 (а.с.102-103).

Для призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: заява від 18.02.2019; трудова книжка від 07.09.1979; паспорт серії НОМЕР_2 від 01.04.1999; картка платника податків від 04.10.2011; довідка про взяття на облік ВПО № від 16.08.2018; копія диплому серії НОМЕР_9 від 01.07.1982; копія свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 10.12.1985; копія свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 18.02.1994; копія про укладення шлюбу НОМЕР_6 від 16.10.1992 (а.с.132-133).

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області від 06.03.2019 №1994/03-21 відмовлено позивачу у призначенні пенсії згідно зі ст.26-28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з підстав того, що згідно наданих документів ОСОБА_1 має загальний стаж 14 років 1 місяць 10 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Одночасно даним рішенням зазаначено, що для визначення права на призначення пенсії за віком неможливо врахувати періоди, які зазначені в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.09.1977, оскільки при заповненні відповідальною особою було дописано чорнилом іншого кольору дату народження 20.02.1960. Також, відповідачем не зараховано період роботи позивача з 12.08.1982 по 04.10.1996 на підприємстві (мовою оригіналу) «Ворошиловградская ордена «Знак почета» трикотажная фабрика им. ХХV съезда КПСС», оскільки наявна невідповідність печатки на звільненні найменуванню підприємства, а саме відсутнє перейменування підприємства з назви «Ворошиловградская ордена «Знак почета» трикотажная фабрика им. ХХV съезда КПСС» на «Орендне підприємство «Луганське виробничо - торгівельне об`єднання «Лутри». При цьому, доопрацювати зазначений період довідкою про роботу неможливо, оскільки місце знаходження підприємства м.Луганськ, що є тимчасово непідконтрольною українській владі територією (а.с.17,135-136).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що жінки, які народилися з 01.10.1959 по 31.03.1960, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 58 років 6 місяців за наявності страхового стажу з 01.01.2019 по 31.12.2019 не менше 26 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Як вбачається з оскаржуваного рішення УПФУ в Станично-Луганському районі від 06.03.2019, відповідачем, згідно наданих позивачем документів, враховано загальний стаж позивача, який становить 13 років 1 місяць 20 днів. При цьому, рішення не містить вказівки щодо конкретних періодів роботи позивача, які враховано УПФУ та посилання на документи, на підставі яких відповідачем враховано такі періоди роботи до загального стажу, що унеможливлює їх перевірку судом.

В рішенні зазначено, що згідно статті 26 Закону № 1058-IV жінки, які народилися з 01.10.1959 по 31.03.1960 мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 58 років 6 місяців за наявності страхового стажу з 01.01.2018 по 31.12.2018 не менше 28 років, тоді як в спірних правовідносинах наявний стаховий стаж повнен становити не менше 26 років з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Крім того, для визначення права ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком, відповідачем не враховано періоди її роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 07.09.1977 в цілому, оскільки при заповненні відповідальною особою було дописано чорнилом іншого кольору дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, у подальшому відповідачем в оскаржуваному рішенні надається оцінка окремим періодам роботи позивача згідно відомостей трудової книжки. Так, зокрема відповідач зазначає про неможливість зарахування до стажу роботи позивача періоду з 12.08.1982 по 04.10.1996 на підприємстві Ворошиловградський орден "Знак пошани" трикотажної фабрики ім. XXV з`їзду КПРС зпідстав наявності невідповідності печатки на звільненні найменуванню підприємства.

Тобто, в даному випдаку рішення відповідача є суперечливим в частині визначення підстав для непризначення ОСОБА_1 пенсії.

Позивачем надано до матераілв справи рішення Біловодського районного суду Луганської області від 08.04.2019 у справі №408/291/19-ц, яким встановлено факт, що трудова книжка, заведена 07.09.1977 російською мовою на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 г.р.», належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м.Тейкове Іванівської області РФ, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 (а.с.18).

Суд зазначає, що вказане рішення відповідачем не могло бути враховано з підстав його відсутності на момент прийняття рішення відповідачем (рішення суду датовано 08.04.2019, із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернулась 18.02.2019).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 78 КАС України).

З урахуванням викладеного, вказане рішення суду у цивільній справі №408/291/19-ц спростовує висновки відповідача щодо наявності підстав для не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періодів, зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 07.09.1977.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд зауважує, що оскаржуване рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 06.03.2019 № 1994/03-21 про відмову в призначенні пенсії не містить відомостей щодо: періодів роботи ОСОБА_1 , які відповідачем зараховано до страхового стажу роботи із посиланням на відповідні документи; періодів роботи ОСОБА_1 , які органом Пенсійного фонду не зараховано із посиланням на норми законодавства, зокрема Інструкції, яка визначає порядок заповнення трудової книжки в певний період.

Таким чином, вищенаведене свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи позивача зараховані відповідачем, а які відповідач не зараховує до стажу позивача та з яких підстав.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність в оскаржуваному рішенні мотивів не зарахування до стажу позивача окремих періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначені періоди роботи не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

З огляду на наведене позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області від 06.03.2019 №1994/03-21 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати (включити) до стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , період роботи з 12.08.1982 по 04.10.1996 на Ворошиловградській ордена "Знак пошани" трикотажній фабриці ім. XXV з`їзду КПРС, а також періодів здійснення підприємницької діяльності із сплатою страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру, а саме повні місяці: з 01.04.2003 по 30.06.2010 та з 01.07.2013 по 31.05.2014 для обчислення стажу для призначення пенсії за віком, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В межах спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, оскільки з підстав, викладених вище, суд позбавлений можливості обрахувати страховий стаж позивача самостійно.

Тому, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права у спірних правовідносинах шляхом визнання протиправним та скасувати рішення УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області від 06.03.2019 №1994/03-21 та зобов`язання УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 лютого 2019 року про призначення пенсії за віком.

Суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "…повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 09.07.2019 позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 768,40 грн до ухвалення судового рішення в справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із тим, що позовні вимоги позивача фактично підлягають задоволенню лише з коригуванням способу захисту порушеного права, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 768,40 грн стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 06.03.2019 № 1994/03-21 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 лютого 2019 року про призначення пенсії за віком.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області (вул.1 Травня, 20, смт. Станиця - Луганська, Станично - Луганський район, Луганська область, 93600, ) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян