Справа № 240/7017/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/7017/19

категорія 109010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за її заявою від 21.02.2019 про продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача продовжити позивачу строк дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2019 позивач звернулась до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради із заявою про продовження терміну дії паспорта прив`язки. Листом №248/12 від 05.03.2019 року відповідач повідомив, що за результатами позапланової перевірки дотримання законодавства щодо розміщення тимчасового кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено недодержання вимог державних будівельних норм. 13 березня 2019 року позивач повторно звернулась із заявою, листом від 27.03.2019 повідомлено, що заява про продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за вказаною адресою знаходиться на розгляді в департаменті. Позивач вважає, що вищенаведена бездіяльність відповідача та мотиви, якими вона обґрунтовується, є протиправними і порушують її законні інтереси.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

05 червня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого відповідач зазначив, що за результатами позапланової перевірки УДАБІ у Житомирській області встановлено недодержання вимог державних будівельних норм. Документи відповідним чином не доопрацьовані і не оформлені, у зв`язку з чим, підстав для задоволення позову не має.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 26.09.2013 (а.с.19).

Проваджує господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів (в групі тимчасових споруд) з виконанням благоустрою прилеглої території. Паспорт прив`язки дійсний до 15.03.2019 (а.с.18).

З метою продовження строку дії паспорта прив`язки позивач звернулась до відповідача із заявою від 21.02.2019 (а.с.17).

Листом від 05.03.2019 № 248/12 Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради повідомив, що листом департаменту від 04.02.2019 № 118/12 позивачу повідомлялось про те, що в грудні місяці 2018 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил щодо розміщення належного їй тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів (в групі тимчасових споруд) з виконанням благоустрою прилеглої території по АДРЕСА_1 і виявлено недодержання вимог державних будівельних норм.

Повідомлено про необхідність приведення в місячний термін схеми місця розміщення тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів (в групі тимчасових споруд) з виконанням благоустрою прилеглої території по АДРЕСА_1 у відповідність вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності з відповідним оформленням документів, які є підставою для розміщення тимчасової споруди. В іншому разі ця споруда підлягатиме демонтажу (а.с.16).

13 березня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання відповідей на наступні питання:

- повідомити результати розгляду заяви позивача від 21.02.2019 про продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 ;

- надати заявнику копії актів перевірок Управлінням ДАБІ у Житомирській області кіоску за адресою: АДРЕСА_1, прийнятих за їх результатами приписів та докази вручення/надіслання таких документів позивачу;

- повідомити підстави для проведення вищевказаних та/або інших перевірок кіоску ФОП ОСОБА_1 , їх вид (планова/позапланова) та надати копії підтверджуючих документів;

- повідомити коли вперше було видано паспорт прив`язки або у інший спосіб погоджено розміщення тимчасового кіоску за адресою: АДРЕСА_1 ;

- роз`яснити коли почала діяти норма, викладена в п.5.4. ДБН В.2.2-23;2009 щодо розміщення кіоску на відстані не менше ніж 10 метрів від будівель і споруд та чи має вона зворотну дію у часі;

- повідомити чи стосуються вимоги п.5.4. ДБН В.2.2-23;2009 тільки кіоску позивача чи всієї групи тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

- надати копії всіх рішень про погодження, продовження, зупинення, скасування тощо дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.08.2017 по дату надання відповіді на цю заяву (а.с.15).

Листом від 27.03.2019 за № 1421/13 відповідач повідомив, що дозвіл на розміщення кіоску Житомирському філіалу закритого акціонерного товариства "Київоблпреса" за адресою вул.Велика Верличівська,55 надано рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.11.2000 №671 "Про надання дозволу на розмішених об`єктів дрібнороздрібної мережі в м.Житомирі". На той час діяла норма ДБН 360 щодо протипожежної відстані до житлових будинків, прийнятої залежно від ступеню їх вогнестійкості, але не менше 10 метрів. Водночас, місця розміщення об`єктів дрібнороздрібної мережі/малих архітектурних форм погоджувались з необхідними організаціями та службами міста. Згідно з Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 визначається відповідність намірів щодо місця розташування тимчасових споруд згідно з будівельними нормами. На даний час діють норми ДБН В.2.2-23: 2009 "Будинки і споруди. Підприємства торгівлі'' а саме: тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватись до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеню їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10м. Крім того, повідомлено, що заява про продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів знаходиться на розгляді в департаменті (а.с.14).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Частиною 1 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Стаття 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Частиною 3 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Частиною 4 статті 28 даного Закону встановлено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання частини четвертої статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за № 244 від 21.10.2011 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок).

Згідно з п.1.3 Порядку тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п.1.12 Порядку при розміщенні ТС ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами.

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Згідно з п.2.2 Порядку замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Як встановлено судом, позивач з метою продовження строку дії паспорта прив`язки зверталась до відповідача із заявою від 21.02.2019 (а.с.17).

У зв`язку з відсутністю відповіді, 13 березня 2019 року позивач із заявою звернулась до відповідача з переліком питань, серед яких прохання повідомити результати розгляду заяви позивача від 21.02.2019 про продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску (а.с.15).

Позивачем до матеріалів справи надано лист-відповідь від 27.03.2019 за № 1421/13 де вказано, що заява про продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів знаходиться на розгляді в департаменті (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Водночас відповідачем до матеріалів справи надано відповідь від 18.03.2019 №1024/13, де повідомлено, що звернення від 21.02.2019 стосовно продовження терміну дії паспорта прив`язки розглянуто і потребує доопрацювання (а.с.39).

На підтвердження відправлення вказаного листа позивачу до матеріалів справи надано реєстр на відправку пошти, у якому п.11 значиться відправлення документа за №1024/13 ФОП ОСОБА_1 (а.с.48).

Суд зауважує, що вказаний документ не є належним доказом надіслання ОСОБА_1 саме відповіді на звернення від 21.02.2019, що не дає можливості встановити факт наявності належної відповіді в порядку Закону України "Про звернення громадян".

З огляду на наведене, відповідачем не спростовано наявність факту бездіяльності під час розгляду звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 21.02.2019 про продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, позов в цій частині слід задовольнити.

Як встановлено судом, за результатами позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил щодо розміщення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області складено припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №307/18-а від 05.12.2018 та прийнято рішення №309/18-а про зупинення дії паспорта прив`язки (внесення змін) "Тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів" (а.с.45-47).

Вказану перевірку проведено на підставі направлення від 14.11.2018 (а.с.42).

Підставою прийняття рішення про скасування паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 стало невиконання позивачем благоустрою прилеглої території, що полягає у недодержання вимог державних будівельних норм, а саме п.5.4 ДБН В.2.2-23: 2009 "Будинки і споруди. Підприємства торгівлі".

Так, абз.1 п.5.4 ДБН В.2.2-23: 2009 "Будинки і споруди. Підприємства торгівлі" визначено, що тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10 м. Допускається розташовувати вказані споруди біля зовнішніх стін будинків та інших споруд, якщо такі стіни не мають отворів (прорізів) і відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін та за умови забезпечення проїзду для пожежних машин згідно з вимогами нормативних документів.

У приписі про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №307/18-а від 05.12.2018 та рішенні та рішенні №309/18-а про зупинення дії паспорта зазначено, що за схемою розміщення в М1:500 відстань встановлення тимчасової споруди від існуючого 3-х поверхового житлового будинку - 7,0 м. №309/18-а про зупинення дії паспорта зазначено, що за схемою розміщення в М1:500 відстань встановлення тимчасової споруди від існуючого 3-х поверхового житлового будинку - 7,0 м.

Таким чином, за результатами виявлених перевіркою порушень головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області прийнято рішення про зупинення паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що перевірку проведено на підставі статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач стверджує, що жодних заходів контролю відносно ФОП ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання і власника тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , компетентними органами не проводилось.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, що виявлення Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області порушення використовується відповідачем по справі для обґрунтування бездіяльності щодо невирішення заяви про продовження терміну дії паспорта прив`язки, оскільки управлінням за наданими законом повноваженнями було прийнято рішення про зупинення дії такого паспорта.

Водночас суд наголошує, що припис і рішення про зупинення дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржувався.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Позивачем не доведено підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про продовження строку дії паспорта тимчасової прив`язки, у зв`язки з чим, право особи не є порушеним, а тому не може бути захищеним судом.

З урахуванням роз`яснення позивачу у листі від 08.05.2019 №519/12 алгоритму дій з метою доопрацювання матеріалів, необхідних з метою продовження дії паспорта прив`язки, суд вважає вимогу про зобов`язання департамент продовжити строк дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 безпідставною.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн, про, що свідчить квитанція № 0.0..1 від 26.04.2019 (а.с.4).

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про стягнення з Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради сплаченого судового збору у сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (вул.Покровська,6, м.Житомир, 10014, ) щодо неприйняття рішення за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_1) від 21.02.2019 про продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасового кіоску з продажу хліба та хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 19 серпня 2019 року.

Суддя В.А. Панкеєва