Справа № 305/1120/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа № 305/1120/17

провадження № К/9901/50063/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області у складі судді Тулик І.І. від 28 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П., Попка Я.С. від 29 березня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про зобов`язання вчинити дії, в якому просила:

- стягнути за невиконання частини 5 статті 124 Конституції України та постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 на підставі статті 625 Цивільного кодексу України з управління праці та соціального захисту населення Рахівської райдержадміністрації Закарпатської області 23209,00 грн згідно пред`явленого позову та стягнути з відповідача за неправильне нарахування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року суму коштів в розмірі 6793,68 грн відповідно до рахунку.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Оскільки питання нарахування та виплати державної соціальної допомоги позивачу як представнику малозабезпеченої сім`ї за період 2010 року вже вирішено судом постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 4 лютого 2015 року, яка набула законної сили 16 квітня 2015 року, вимога про стягнення з відповідача 6793,68 гривень, як недорахованої суми коштів відповідно до розрахунку про нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям по виконанню постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 4 лютого 2015 року не підлягає задоволенню.

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року змінено з підстав, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

5. Змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з того, що управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області є неналежним відповідачем у цій справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 4 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, по справі № 305/332/13-а зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 , як представнику малозабезпеченої сім`ї, у порядку та строки, визначені чинним законодавством України, державну соціальну допомогу за період з 16 липня 2010 року по 27 червня 2013 року.

28 травня 2015 року Рахівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 305/332/13-а.

За поданням державного виконавця, ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2016 року, змінено спосіб виконання рішення із зобов`язання на стягнення з управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої державної соціальної допомоги згідно рішення суду за період з 1 січня 2011 року по 31 травня 2011 року та з 1 грудня 2011 року по 31 грудня 2012 року в сумі 30817,01 грн.

17 червня 2016 року позивачка звернулась до управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області із заявою про виконання виконавчого листа, виданого 28 травня 2015 року Рахівським районним судом Закарпатської області по справі № 305/332/13-а, з урахуванням ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2016 року про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на її користь нарахованої, але не виплаченої державної соціальної допомоги за період з 1 січня 2011 року по 31 травня 2011 року та з 1 грудня 2011 року по 31 грудня 2012 року в сумі 30817,01 грн.

Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області листом від 21 червня 2016 року № 01-19/2/284 звернулось до управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, в якому просило вжити заходів щодо виконання судового рішення та надати інформацію стосовно його оскарження, на виконання якого видано вищезазначений виконавчий документ.

Управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області листом від 30 червня 2016 № 1804/01-08 повідомило управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області про неможливість виконання судового рішення у добровільному порядку, оскільки такі видатки не закладені в державний бюджет України, а наявні бюджетні призначення носять цілеспрямований та адресний характер використання, що унеможливлює будь-які інші виплати.

8 серпня 2016 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся із скаргою, в якій просив надати відповідь про причини невиплати останній коштів в сумі 30 817 грн.

Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області листом від 12 серпня 2016 року № 01-19/2/375 повідомило позивача про те, що згідно вимог Порядку № 845, управління Казначейства листом від 21 червня 2016 року за № 01-19/2/284 звернулось до боржника з проханням вжити заходів щодо виконання ухвали Рахівського районного суду в сумі 30817,01 грн, на яку отримала відповідь листом № 1804/01-08/ від 30 червня 2016 року. Крім того, відповідно до пункту 33 Порядку № 845, листом від 2 липня 2016 року № 01-19/1/3/10 було відправлено поштою пакет документів до Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області для передачі його на виконання до Державної казначейської служби України за бюджетною програмою 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до управління Державної казначейської служби України в Рахівському районі Закарпатської області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року, у справі № 305/1672/16-а зобов`язано управління Державної казначейської служби України в Рахівському районі Закарпатської області вчинити дії щодо виконання ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2016 року про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 30817,01 грн.

З меморіального ордеру № 15 (#83707723) від 8 листопада 2017 року убачається, що 8 листопада 2017 року на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 30817,01 грн.

8. Затримка у виплаті присудженої соціальної допомоги, стала для позивача підставою звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за час прострочення з липня 2016 року до травня 2017 року суми боргу: 30817,01 грн відповідно до індексу інфляції та 3 проценти річних у розмірі 23209,00 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що: «Представника позивачки дії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду та Рахівського районного суду Закарпатської області дивують коли постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року позивачка одержує по пошті 27 квітня 2018 року, а постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року 2 травня 2018 року у якій не вказано жодних позитивних вирішень на часткове задоволення позову де постановою Рахівського районного суду Закарпатської області, яку одержано 2 травня 2018 року у позові відмовлено, а строки на оскарження до Верховного Суду України проходять у судах тоді для кого діє Конституція України і кого вона захищає, що вказує на думку представника позивачки в даному випадку Конституція України і чинне законодавство на стороні шахраїв та злодіїв, що було доказано представником позивачки доданими доказами при розглядах справ, що засвідчують додані докази, які знаходяться у матеріалах справи.

Якщо порівняти прогнозоване нарахування відповідача до судових розглядів із нарахуванням які були пред`явлені суду для розгляду, то лише можна догадуватися, які суми розкрадалися відповідачем, якщо позивачка на всі свої звернення до керівників «Влади» у виконанні рішення суду, яке набуло законної сили на початку 2015 року не виконано по сьогоднішній день де оплата проведена за прогнозованим нарахуванням), а керівники «Влади» не вжили жодних правомірних дій до відповідача у розкраданні Державних коштів де при зверненні позивачки, що дивує у данім розгляді справи де рішення суду, яке набуло законної сили на початку 2015 року не виконано станом на 3 травня 2018 року, чим порушено частину 5 статті 124 Конституції України, постанову Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, статтю 382 КК України, постанову Кабінету Міністрів України № 845 від 3 серпня 2011 року та статі Конвенції які захищають права позивачки».

10. Управлінням праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року, в яких воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

12. Згідно із частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

13. Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» врегульовано Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

14. Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

15. Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

16. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

17. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011року № 845.

18. Згідно із пунктом 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

19. Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

20. Відповідно до пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

21. Пунктами 25, 27 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачено,що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобов`язання боржника. Погашення таких бюджетних зобов`язань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник зобов`язаний привести у відповідність із такими бюджетними зобов`язаннями інші взяті ним бюджетні зобов`язання.

22. Згідно пункту 50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується, в тому числі Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

23. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що належним відповідачем за наявності спору щодо компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа, є відповідний орган Казначейства.

24. Частинами 1, 3 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

25. Положення зазначеної норми процесуального права надають можливість заміни належної сторони виключно на стадії розгляду справи у суді першої інстанції.

26. Таким чином, при здійсненні апеляційного перегляду справи, суд не уповноважений на вчинення таких дій і повинен відмовляти у задоволенні позову, оскільки названий суб`єкт спірних правовідносин не повинен відповідати за вказаним адміністративним позовом.

27. Враховуючи, що при розгляді справи у суді першої інстанції, останній з власної ініціативи, а також і учасники процесу не порушували питання щодо заміни неналежного відповідача у справі, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку проте, що звернені позовні вимоги до управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції. змінене рішенням суду апеляційної інстанції, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року та постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року, змінену рішенням суду апеляційної інстанції, - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний