Справа № 813/739/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 серпня 2019 року
Київ
справа №813/739/17
адміністративне провадження №К/9901/22413/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Жука А.В.,
Мартинюк Н.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 (головуючий суддя Н.А. Кухар)
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 (головуючий суддя І.О. Яворський, судді Р.В. Кухтей, С.П. Нос)
у справі № 813/739/17
за позовом ОСОБА_1
до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України,
ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.01.2017 № 16 АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого прапорщика ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.01.2017 № 20-ОС про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 за пунктом «е» частини шостої із застосуванням частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Луцького прикордонного загону «По особовому складу» від 24.01.2017 № 16-ос про виключення зі списків частини та усіх видів забезпечення з 24.01.2017; зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України та Луцький прикордонний загін змінити підставу звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 , а саме: підставу з пункту «е» частини шостої із застосуванням частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на пункт «а» частини шостої 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту; дату звільнення 24.01.2017 залишити без змін.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що дії відповідачів щодо продовження контракту позивача, який закінчився 31.07.2014, на період до оголошення демобілізації є протиправними. Підстави, з якими Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» пов`язує можливість продовження контракту понад встановлені строки відсутні, а тому вважає, що відмова відповідача у припиненні контракту на підставі закінчення строку його дії не ґрунтується на вимогах законодавства.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
4. При прийнятті рішень, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у зв`язку із оголошенням мобілізації і настанням особливого періоду, військовослужбовці Збройних Сил України не звільняються та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі позивач просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
6. Посилається на неправильне застосування судами положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009.
7. В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує, що перебування позивача на військовій службі після закінчення строку дії контракту, директивне зобов`язання позивача з боку відповідачів до продовження перебування на військовій службі всупереч його волі, а в подальшому накладення дисциплінарного стягнення та звільнення через службову невідповідність, є грубим порушенням принципу «належного урядування» зі сторони відповідачів та «рівноваги» у відповідальності позивача за неправомірні дії відповідачів.
Позиція інших учасників справи
8. В запереченнях на касаційну скаргу відповідачі з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджуються, просять залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій без змін. Вказують, що оскаржувані накази є законними, що прийняті у відповідності до вимог законодавства.
Рух касаційної скарги
9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.12.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
10. Ухвалою Верховного Суду від 15.08.2019 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні без повідомлення учасників справи.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
11. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Контракт укладено строком на три роки з 01.08.2011 по 31.07.2014.
12. Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 01.08.2014 року № 164-а контракт продовжено на період до оголошення демобілізації.
13. 26.10.2016 позивачем подано рапорт на ім`я тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майора ОСОБА_2 з проханням звільнити зі служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту.
14. Наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.10.2016 № 248-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 1 кінологічної групи кінологічного відділення та зараховано в розпорядження 105 прикордонного загону. Зобов`язано в термін до 02.11.2016 прибути до управління прикордонного загону для розрахунку та виключення зі списків військової частини.
15. Згідно розпорядження начальника Луцького прикордонного загону від 06.12.2016 № Т/30-16065 «Про оголошення наказу по особовому складу» позивач до 09 год. 00 хв., 07.12.2016 мав прибути в управління ІНФОРМАЦІЯ_2 для розрахунку та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак у зв`язку із захворюванням позивач перебував у клінічному госпіталі міста Львова з 06.12.2016 по 23.12.2016.
16. 06.01.2017 наказом Північного регіонального управління Прикордонної служби України №16-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». Вказаний наказ видано з підстав відмови від виконання наказу начальника Луцького прикордонного загону про вибуття для подальшого проходження служби до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління інспектором прикордонної служби 2 категорії інструктором 1 кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » старшого прапорщика ОСОБА_1 .
17. 19.01.2017 Північним регіональним управлінням Прикордонної служби України видано наказ №20-ос «По особовому складу» про звільнення позивача з військової служби в запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 із застосуванням частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас.
18. Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Луцького прикордонного загону від 24.01.2017 ОСОБА_1 виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
19. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
20. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
22. За змістом статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
23. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина друга статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
24. Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженим Законом України від 17.03.2014 №1126-VII оголошено часткову мобілізацію.
25. Відповідно до абзаців 4-6 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
26. Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
27. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
28. Згідно із частиною восьмою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
29. Як встановлено із матеріалів справи, контракт між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 укладено 01.08.2011 та продовжував свою дію під час настання особливого періоду, у зв`язку з чим дія контракту продовжилася на період до оголошення демобілізації.
30. Станом на день подачі позивачем рапорту про звільнення у зв`язку з закінченням строку контракту рішення про оголошення демобілізації військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, Президентом України не приймалось.
31. При цьому, позивач не належить до жодної із категорій осіб, визначених частиною восьмою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які мають право на звільнення з військової служби під час дії особливого періоду.
32. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.03.2018 у справі № 802/1799/16-а та від 14.11.2018 у справі № 826/2178/17.
33. З врахуванням вищевказаних положень законодавства України про проходження громадянами України військової служби на період до оголошення демобілізації, суди першої та апеляційної інстанції прийшли до вірного висновку щодо відсутності протиправності наказу № 16 АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого прапорщика ОСОБА_1 , № 20-ОС про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 за пунктом «е» частини шостої із застосуванням частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки позивачем скоєно дисциплінарний проступок, а саме: невиконання наказу про вибуття для подальшого проходження служби.
34. Таким чином, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскільки контракт позивача діяв під час настання особливого періоду, підстав для звільнення позивача не було.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
35. Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи касаційним судом.
36. Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального та процесуального права.
37. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
38. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Висновки щодо розподілу судових витрат
39. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
40. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 327, 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № 813/739/17 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк