Справа № 2040/6300/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 р.Справа № 2040/6300/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 17.12.19 року по справі № 2040/6300/18

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління ДФС у Харківській області

про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, в якому з урахуванням уточнень, з підстав протиправності рішень, просила суд: визнати неправомірними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області 25.05.2018 податкові повідомлення-рішення: № 2838/168-1389 на суму 13952 грн., № 2838/167-1389 на суму 12881,6 грн., № 2838/166-1389 на суму 550,4 грн., № 2838/165-1389 на суму 774,4 грн., № 2838/164-1389 на суму 5745,6 грн., № 2838/163-1389 на суму 1710,4 грн., № 2838/162-1389 на суму 273,6 грн., № 2838/161-1389 на суму 2377,6 грн., № 2838/160-1389 на суму 1875,2 грн., якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на загальну суму 40140,8 грн.; визнати неправомірними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області 06.06.2018 податкові повідомлення-рішення про нарахування податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2018 рік: № 7954518- 1302-2014 на суму 780,26 грн., № 7-2014 на суму 5303,19 грн., № 7- 2014 на суму 277,83 грн., № 7-2014 на суму 2845,03 грн., № 7-2014 на суму 1749,62 грн.; визнати неправомірними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області 01.06.2017 податкові повідомлення-рішення: № 83501-00 на суму 237,02 грн., № 83500-00 на суму 16812,29 грн., № 83505-00 на суму 117,82 грн., № 83507-00 на суму 807,51 грн., № 83508-00 на суму 6008,08 грн., № 83509-00 на суму 736,54 грн., № 83499-00 на суму 1023,85 грн., № 83510-00 на суму 333,48 грн., № 83502-00 на суму 5547,14 грн., якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на загальну суму 31623,73 грн.; визнати неправомірними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області 13.05.2017 податкові повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_1 земельного податку за 2017 рік: № 3626765-00 на суму 5303,19 грн., № 3626762-00 на суму 2845,03 грн., № 3626761-00 на суму 1749,62 грн.; визнати неправомірним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області податкове повідомлення-рішення №0-2001 від 13.06.2018 року, якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 11551,20 грн.; визнати неправомірним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області податкове повідомлення-рішення №0-2001 від 30.07.2018 року, якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 1675,80 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.18р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними та скасовано прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області 01.06.2017 року податкові повідомлення-рішення: № 83501-00 на суму 237,02 грн., № 83500-00 на суму 16812,29 грн., № 83505-00 на суму 117,82 грн., № 83507-00 на суму 807,51 грн., № 83508-00 на суму 6008,08 грн., № 83509-00 на суму 736,54 грн., № 83499-00 на суму 1023,85 грн., № 83510-00 на суму 333,48 грн., № 83502-00 на суму 5547,14 грн., якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на загальну суму 31623,73 грн. Визнано неправомірним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області податкове повідомлення-рішення №0-2001 від 13.06.2018 року, яким ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 11551,20 грн. Визнано неправомірним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області податкове повідомлення-рішення №0-2001 від 30.07.2018 року, яким ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 1675,80 грн. Визнано неправомірним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області податкове повідомлення-рішення № 7-2014 від 06.06.2018 року, яким ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік на суму 277,83 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 451 грн. 28 коп.

ГУ ДФС , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу , вважає рішення суду в частині задоволення позовних вимог таким, що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. Судом першої інстанції зроблено невірний висновок щодо неправомірності нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у зв`язку з передачею зазначених об`єктів нерухомості до статутного капіталу СФГ «Соломія». До матеріалів справи долучено інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з яких вбачається, що позивач був власником зазначених нежитлових будівель до 11.08.2017 р., а деяких об`єктів нерухомості і до цього часу. А тому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, був правомірно нарахований позивачу. Протокол № 1 від 04.01.2016 р. загальних зборів СФГ «Соломія» про збільшення його капіталу шляхом передачі позивачем власного нерухомого майна, не є актом, який підтверджує право власності на об`єкт нерухомості, оскільки право власності на нерухоме майно реєструється у встановленому порядку в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно. Не врахування вказаних обставин судом першої інстанції свідчить про формальний підхід до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , в іншій частині - залишити без змін, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_1 подала до суду заперечення на апеляційну скаргу , вважає, що у справі достатньо підстав вважати законним та обґрунтованим прийняте судом першої інстанції рішення, що зумовлює залишення без задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги.

Колегія суддів розглядає справу в силу приписів ч.4 ст.229 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, 13.05.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_1 земельного податку за 2017 рік: № 3626765-00 на суму 5303,19 грн., № 3626762-00 на суму 2845,03 грн., № 3626761-00 на суму 1749,62 грн.

01.06.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення податкові повідомлення-рішення: № 83501-00 на суму 237,02 грн., № 83500-00 на суму 16812,29 грн., № 83505-00 на суму 117,82 грн., № 83507-00 на суму 807,51 грн., № 83508-00 на суму 6008,08 грн., № 83509-00 на суму 736,54 грн., № 83499-00 на суму 1023,85 грн., № 83510-00 на суму 333,48 грн., № 83502-00 на суму 5547,14 грн., якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на загальну суму 31623,73 грн.

25.05.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення: № 2838/168-1389 на суму 13952 грн., № 2838/167-1389 на суму 12881,6 грн., № 2838/166-1389 па суму 550,4 грн., № 2838/165-1389 на суму 774,4 грн., № 2838/164-1389 на суму 5745,6 грн., № 2838/163-1389 на суму 1710,4 грн., № 2838/162-1389 на суму 273,6 грн., № 2838/161-1389 на суму 2377,6 грн., № 2838/160-1389 на суму 1875,2 грн., якими ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на загальну суму 40140,8 грн.

06.06.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення про нарахування податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2018 рік: № 7954518- 1302-2014 на суму 780,26 грн., № 7-2014 на суму 5303,19 грн., № 7-2014 на суму 277,83 грн., № 7-2014 на суму 2845,03 грн., № 7-2014 на суму 1749,62 грн.

Також, Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2001 від 13.06.2018 року, яким ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 11551,20 грн. та податкове повідомлення-рішення №0-2001 від 30.07.2018 року, яким ОСОБА_1 було нараховано податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 1675,80 грн.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що нежитлові приміщення, що належали раніше позивачу на праві власності, використовувалися СФГ «Соломія» у сільськогосподарській діяльності, такі нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та дійшов висновку , що податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області 01.06.2017 року № 83501-00 на суму 237,02 грн., № 83500-00 на суму 16812,29 грн., № 83505-00 на суму 117,82 грн., № 83507-00 на суму 807,51 грн., № 83508-00 на суму 6008,08 грн., № 83509-00 на суму 736,54 грн., № 83499-00 на суму 1023,85 грн., № 83510-00 на суму 333,48 грн., № 83502-00 на суму 5547,14 грн., №0-2001 від 13.06.2018 року, №0-2001 від 30.07.2018 року, № 7-2014 від 06.06.2018 року є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позову , суд першої інстанції виходив з того , що податкові повідомлення-рішення від 25.05.2018 року № 2038/168-1389 на суму 13952 грн., № 2038/167-1389 на суму 12881,6 грн., № 2038/166-1389 на суму 550,4 грн., № 2038/165-1389 на суму 774,4 грн., № 2038/164-1389 на суму 5745,6 грн., № 2038/163-1389 на суму 1710,4 грн., № 2038/162-1389 на суму 273,6 грн., № 2038/161-1389 на суму 2377,6 грн., № 2038/160-1389 на суму 1875,2 грн., від 06.06.2018 року № 7-2014 на суму 780,26 грн., № 7-2014 на суму 5303,19 грн., № 7-2014 на суму 2845,03 грн., № 7-2014 на суму 1749,62 грн., від 13.05.2017 року № 3626765-00 на суму 5303,19 грн., № 3626762-00 на суму 2845,03 грн., № 3626761-00 на суму 1749,62 грн. не можуть нести негативних наслідків для позивача, оскільки є відкликаними чи скасованими.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається із: податку на майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України

Підпунктом 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, згідно з пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України до таких об`єктів нерухомості належать будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Отже, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності не є об`єктами оподаткування.

Згідно довідки СФГ «Соломія» №76 від 02.07.2018 року, всі об`єкти нерухомого майна, розташовані по АДРЕСА_1 , а саме: зерносховище, 872 кв.м. (буд. 50-Б), очисна машина зі спорудами, 106,9 кв.м. (буд. 50-Г), коптильний цех з підвалом, 34,4 кв.м. (буд. 50-Ж), майстерня, 805,1 кв.м. (буд. 65), критий тік, 359,1 кв.м. (буд. 50-В), телятник №6, 2440 кв.м. (буд. 59-Л), вагова, 17,1 кв.м. (буд. 59-Щ), підвал, 48,4 кв.м. (буд. 61-А), підвал, 148,6 кв.м. (буд. 50-Є), вагова з одним боксом, 117,2 кв.м. (буд. 50-Д), а також овочесховище, розташоване в АДРЕСА_2 , площею 147,5 кв.м., відповідно до протоколу загальних зборів СФГ «Соломія» та акту прийому-передачі майна від 04.01.2016 були взяті на облік в якості майнових вкладень до статутного капіталу та використовувалися у сільськогосподарському виробництві.

Як пояснює позивачка таке нерухоме майно, яке було збудоване за радянських часів колгоспом ім. Чкалова , дісталось внаслідок розпаювання його майна її покійному чоловіку ОСОБА_2 . В свою чергу, зазначене майно, яке використовувалось з 2000 року фермерським господарством «Соломія», вона отримала у

спадок як дружина та член такого фермерського господарства. При цьому, акцентує увагу, що після смерті чоловіка 12.07.2010 вона стала головою фермерського господарства «Соломія», діяльність якого базувалась саме на використання такого нерухомого майна, призначеного для промислового виробництва, а не для особистого користування.

Відповідно до протоколу №1 від 04.01.2016 року загальних зборів СФГ «Соломія» про збільшення капіталу позивачем передано власне нерухоме майно у власність зазначеного підприємства.

Така зміна статутного капіталу в сторону його збільшення було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , що підтверджено Витягом з такого реєстру.

Дійсність такої передачі майна у власність підтверджена наявними у матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію такого права власності (а.с. 34 - 43, 80 -111), в яких зазначено про підставу виникнення права власності - протокол загальних зборів від 04.01.2016, акт приймання-передачі нерухомого майна від свідоцтво про спадщину від 04.03.2011.

Отже, фактично у власності СФГ «Соломія» з 04.01.2016 перебували об`єкти нерухомості, реєстрація яких за юридичною особою у відповідних державних реєстрах відбулася з суб`єктивних причин (бездіяльність відповідальної особи господарства) лише 10.08.2017.

22.08.2018 свої корпоративні права позивачка передала іншому члену господарства, який став його головою та в подальшому прийняв рішення про зміну назви фермерського господарства на «Соломія-Агро».

Оскільки вищезазначені нежитлові приміщення, що належали раніше позивачу на праві власності, використовувалися СФГ «Соломія» у сільськогосподарській діяльності, такі нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 року по справі № 814/2040/16.

Крім того , згідно практики Верховного Суду, висловленої, зокрема, у постанові від 04.12.2018 у справі №649/593/16-а. Констатуючи протиправність здійснених податкових донарахувань, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що споруди фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника (у якого нерухомість перебувала у користуванні), а позивач є засновником цього підприємства, основними видами діяльності якого по КВЕД є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; розведення свиней; допоміжна діяльність у рослинництві; після урожайна діяльність; оброблення насіння для відтворення; тощо.

Відповідно до вимог ч.1 , ч. 2 та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до рішення Новогусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області №177-VІІ від 19.09.2017 року про присвоєння адреси нежитловій будівлі - зерносховище, розташованій за межами населеного пункту, присвоєно адресу нежитловій будівлі - зерносховище, розташованій за межами населеного пункту - "Комплекс будівель і споруд, розташованих за межами населених пунктів Новогусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області №43".

Вказана обставина зумовлює неможливість застосування відповідачем ставок податку, визначених відповідним рішенням Новогусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, які стосуються виключно нерухомих об`єктів в межах села.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області 01.06.2017 року № 83501-00 на суму 237,02 грн., № 83500-00 на суму 16812,29 грн., № 83505-00 на суму 117,82 грн., № 83507-00 на суму 807,51 грн., № 83508-00 на суму 6008,08 грн., № 83509-00 на суму 736,54 грн., № 83499-00 на суму 1023,85 грн., № 83510-00 на суму 333,48 грн., № 83502-00 на суму 5547,14 грн., №0-2001 від 13.06.2018 року, №0-2001 від 30.07.2018 року, № 7-2014 від 06.06.2018 року

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні. Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в запереченнях на позов та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року по справі № 2040/6300/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 19.08.2019 року