Справа № 640/11157/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О., Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через представника звернулась до суду з позовом до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з наступного:

- ініціатором звернення до суду є законний представник фізичної особи, цивільна дієздатність якої обмежена, а, враховуючи, що позивачем у справі зазначена особа, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, суд дійшов висновку, що така позовна заява підлягає поверненню особі яка її подала.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Нормами ч. 2 ст. 6 КАС України, передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів», встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з приписами ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Положеннями ч. 2 ст. 43 КАС України, передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 КАС України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена.

Законний представник самостійно здійснює процесуальні права та обов`язки сторони чи третьої особи, яку він представляє, діючи в її інтересах. (ч. 5)

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Цивільного кодексу України, фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини.

Звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи на подання позовної заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ініціатором звернення до суду є законний представник фізичної особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Тобто, законний представник повинен виразити волевиявлення на подання/підписання позовної заяви, з урахуванням інтересів особи, цивільна дієздатність якої обмежена у встановленому порядку.

Проте, суд першої інстанції зазначаючи, що, оскільки позивачем у справі зазначена особа, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності ( ОСОБА_1 ), а не її законний представник ( ОСОБА_2 ), дійшов висновку, що така позовна заява підлягає поверненню особі яка її подала.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є помилковими та занадто формальними, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначена ОСОБА_1 (особа, цивільна дієздатність якої обмежена), далі значиться: «в особі» законного представника ОСОБА_2 (а. с. 5) Крім того, позовна заява підписана саме законним представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що, у свою чергу, свідчить про те, що саме законний представник виявила волевиявлення на подання позовної заяви, підписавши її в інтересах особи, дієздатність якої обмежена для захисту її прав.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25). Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відразу повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції з надмірним формалізмом вирив питання про відсутність підстав для відкриття провадження, не врахувавши, що позов підписано саме законним представником, яка і має звертатись до суду в інтересах особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Крім того, суд, отримавши позовну заяву, не позбавлений можливості залишити її без руху, вказавши в мотивувальній частині про необхідність зазначення в графі «учасники справи» позивачем саме законного представника особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Тобто, для відкриття провадження у справі, необхідно змінити місцями статус особи в справі/прізвище, а саме, позивачем вказати ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

В іншій частині апеляційна скарга є необгрунтованою.

За таких обставин, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 є передчасною та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

В.В. Кузьменко