Справа № 618/472/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 р.Справа № 618/472/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 25.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Гніздилов Ю.М., місце складання м. Дворічна, повний текст складено 27.06.19 року по справі № 618/472/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу контролю за використанням та охороною земель у Дворічанському, Куп`янському, Шевченківському районах , Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченка Максима Васильовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дворічанського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в особі відділу контролю за використанням та охороною земель у Дворічанському, Куп`янському, Шевченківському районах, державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченка Максима Васильовича, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 19 квітня 2019 року № 575-ДК/0061/По/08/01/-19 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказана постанова є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що суперечить діючому законодавству України та фактичним обставинам справи. Вказував, що підставою для накладення адміністративного стягнення, на думку інспектора, було те, що земельні ділянки площею 14 га, що розташовані за межами населеного пункту с. Добролюбівка Дворічанського району Харківської області, самовільно, без відповідного рішення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади використовувались ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративне правопорушення, відповідно до цього кодексу підвідомчі суду або судді. Позивачем зазначено, що у серпні 2018 року за місцем розташування земельних ділянок, що зазначені вище, інспектором Ткаченком М . В. був здійснений виїзд, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 здійснювались дії щодо самовільного оброблення та використання єдиним масивом земельної ділянки, а саме: збір врожаю соняшника без відповідного дозволу органом виконавчої влади, про що був складений протокол, який є в наявності у державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель. Отже, з урахуванням приписів ст. 38 КУпАП, строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності закінчився у листопаді 2018 року, а постанова винесена лише 19 квітня 2019 року, що суперечить вимогам Кодексу, отже підлягає скасуванню у зв`язку закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Про протокол від 10 квітня 2019 року № 575-ДК/0052П/07/01/-18, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченком М. В., на підставі якого винесена оскаржувана постанова, позивачеві нічого невідомо, про його наявність він дізнався лише під час винесення оскаржуваної постанови. Окрім того зазначив, що копію протоколу, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, він не отримував, а в постанові про накладення адміністративного стягнення інспектор, зокрема, зазначив, що орієнтовна площа самовільно зайнятої земельної ділянки, яка обробляється єдиним масивом ОСОБА_1 , становить 14 га і використовувалась для вирощування сільськогосподарських культур без відповідного рішення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про її передачу у власність або користування. Проте, позивач повідомляє, що на момент складення постанови у його власності знаходились земельні ділянки площею 6 га (кадастрові номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), що підтверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно. Отже, площа самовільно використаних ділянок по факту становить 8 га, а не 14 га.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 25.06.2019 у справі № 618/472/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в особі відділу контролю за використанням та охороною земель у Дворічанському, Куп`янському, Шевченківському районах, державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченка Максима Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 19 квітня 2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченком М. В. була складена постанова № 575-ДК/0061/По/08/01/-19 про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 53-1 КУпАП та прийнято рішення про накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн 00 коп.

Вказана постанова обґрунтована тим, що державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченком М. В., розглянутий протокол від 10 квітня 2019 року № 575-ДК/0052П/07/01/-18, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченком М. В. відносно ОСОБА_1 , на підставі якого винесено постанову № 575-ДК/0061/По/08/01/-19 згідно з якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн 00 коп.

Позивачем вказано, що у серпні 2018 року за місцем розташування земельних ділянок, що зазначені вище, інспектором Ткаченком М . В. був здійснений виїзд, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 на думку інспектора, здійснювались дії щодо самовільного оброблення та використання єдиним масивом земельної ділянки, а саме збір врожаю соняшника без відповідного дозволу, про що в цей час на місці був складений протокол, який нібито наявний лише у державного інспектора, але його копія позивачеві не вручена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було об`єктивно з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та грубо порушено порядок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення, що призвело до порушення прав позивача, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розділом ІІ «Оформлення протоколу про адміністративне правопорушення» Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі виявлення порушення законодавства у сфері використання та охорони земель, за яке Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. Протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі, зокрема, зазначаються: місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення. Суть правопорушення описується якомога точніше згідно з вимогами відповідної статті КУпАП, на підставі якої складається протокол; нормативно-правові акти, вимоги яких порушено та які встановлюють відповідальність за вчинене правопорушення (з обов`язковим зазначенням статей (їх частин), пунктів, абзаців тощо; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть бути викладені в протоколі або на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати в протоколі пояснення та зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень у протоколі чи від його підписання, про це обов`язково робиться відповідний запис; інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності). У протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи. Якщо державний інспектор під час складення протоколу не може визначити час і місце розгляду справи, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляється повідомлення про розгляд справи про адміністративні правопорушення не пізніш як за п`ять діб до дня розгляду справи. Протокол підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та державним інспектором, який його склав, а за наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами. Розділом ІІІ «Розгляд справ про адміністративне правопорушення» вказаної Інструкції передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа розглядається у 15-денний строк з дня одержання державним інспектором, правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Справа розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці. У розгляді справи можуть брати участь потерпілі, законні представники, захисник (адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи), свідки, експерт, перекладач. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначеним ст.255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 53-1 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Повноваження щодо складання протоколів про правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 222 - 244-21 КУпАП, зокрема передбачені ст. 53-1 КУпАП уповноваженими на те посадовими особами (громадським інспектором сільського господарства) закріплено у ст. 255 КУпАП.

Згідно ч.4 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Матеріалами справи встановлено, що в оскаржуваній постанові державним інспектором вказано, що земельна ділянка, яка розташована за межами населеного пункту с. Добролюбівка на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області належить до земель сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтованою площею 16,2 га, що підтверджується листом заступника начальника відділу у Дворічанському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області № 773/408-18-0.23,17 від 23 серпня 2018 року, в якому йдеться про те, що у 2017 році на підставі Наказів головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», наданих фізичним особам та розроблених і погоджених в установленому законодавством порядку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства булого проведено державну реєстрацію п`яти земельних ділянок на загальну площу 10 га (кадастрові номери: НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 та 4 га, які розташовані поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 ), які входили до складу земельної ділянки яка, є об`єктом перевірки.

Станом на 23.08.2018 інформація щодо затвердження вище вказаних проектів та передачі ділянок у власність - відсутня.

Також, в результаті, перевірки державним інспектором було встановлено, що на вищевказаній земельній ділянці орієнтовною площею 16, 2 га громадянкою ОСОБА_3 була надана копія державного акта на право постійного користування землею від 7 листопада 1999 року за № 171. Землю надано ОСОБА_3 для ведення особистого підсобного господарства, площею 1,38 га на території Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області.

Таким чином орієнтовна площа самовільно зайнятої земельної ділянки, яка обробляється єдиним масивом ОСОБА_1 становить не 14,82 га, а 14 га, оскільки 0,82 га знаходиться під лісосмугами. Земельна ділянка використовувалась для вирощування сільськогосподарських культур, а саме соняшника, без відповідного рішення (розпорядження) органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про її передачу у власність або користування.

Проте, відповідно до Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2019 р. земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_1 належать на праві приватної власності відповідно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому самовільно зайнятих земельних ділянок по факту використано 8 га, а не 14 га.

Отже, висновок про те, що частина земельних ділянок використовується без правовстановлюючих документів не відповідає обставинам справи.

Вказана обставина свідчить про те, що державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Ткаченком М. В. не в повному обсязі досліджені всі обставини справи, що суперечить статті 245 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності прийняття рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 25.06.2019 у справі № 618/472/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 25.06.2019 року по справі № 618/472/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова