Справа № 360/3290/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3290/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач), в якому просила суд зобов`язати відповідача зробити нарахування та виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , від 05.10.2017, негайно після проголошення судового рішення (а.с.3-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що разом зі своєю сім`єю у складі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стали на облік як внутрішньо переміщені особи до відповідача з 11.04.2019. Позивач зазначила, що 25 квітня 2019 року звернулась до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області з заявою про нарахування виплати допомоги при народженні на її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.10.2017, виданим Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Крім того зазначила, що від народження дитини минув 12-місячний строк, протягом якого позивач має право на звернення для отримання вищезазначеної державної соціальної допомоги відповідно до п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27 грудня 2001 року №1751. Позивач зазначає, що пропустила строк звернення до Управління соціального захисту населення для отримання допомоги при народженні у зв`язку з тим, що дитина народилася у м.Луганську на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що змусило встановлювати факт народження і вказана процедура зайняла тривалий час, як і отримання статусу внутрішньо переміщеної особи. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 08.08.2019 надав відзив на позовну заяву від 05.08.2019 №1918-1, в якому зазначив наступне (а.с.32-34). 11.04.2019 ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та отримала довідку про взяття на облік ВПО №905-3. На сьогоднішній день довідка дійсна, рішення про скасування довідки не приймалося. 25.04.2019 ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про призначенням державної соціальної допомоги при народженні дитини. Відповідач зазначив, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми». Згідно п.12 Постанови 1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Відповідач звернув увагу суду, на те, що позивач народила дитину ще в жовтні 2016 року (після народження пройшло понад 12 місяців). Також, звернули увагу, що позивач знала і усвідомлювала, що пропустила строк для звернення за допомогою при народженні дитини. Відповідно до пункту 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», рішенням про призначення/відновлення/ про відмову в призначенні у призначенні/відмовленні соціальної виплати з моменту припинення її виплати приймає Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Комісія, яка утворена Станично-Луганською районною військово-цивільною адміністрацією, прийняла рішення відмовити у призначенні державної соціальної допомоги при народженні дитини на підставі п.12 Постанови 1751 (протокол № 234 від 23.05.2019). На підставі рішення комісії та згідно витягу з програмного комплексу призначення державних соціальних допомог та компенсацій Управлінням було прийнято рішення про відмову у призначенні допомоги сім`ям з дітьми у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 відсутнє право на допомогу при народжені дитини. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 26.07.2019 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.7-9,10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач народила сина ОСОБА_2 у м.Луганськ, що підтверджується інформацією, зазначеною у свідоцтві про народження Серія НОМЕР_1 від 05.10.2017 (а.с.13).

Відповідно до інформації зазначеної у довідках від 11.04.2019 №905- №905- ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача та її сина АДРЕСА_2 (а.с.11,12).

25.04.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини вперше та просила перераховувати кошти на рахунок в АТ "Ощадбанк" (а.с.35-36).

Відповідно до інформації зазначеної у витягу з рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23.05.2019 №234 вирішено відмовити у призначенні державної соціальної допомоги при народженні дитини (а.с.38).

Рішенням Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 24.05.2019 згідно п.12 Постанови Кабінету Міністрів України, від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», допомогу при народженні дитини не призначено; призначається за умови, що звернення надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини (а.с.40).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Закон № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 3 Закон № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина перша статті 5, частина перша статті 10 Закон № 2811-XII), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2009 року № 59).

Разом з тим, суд дійшов висновку, що звернення позивача із заявою про призначення їй державної допомоги при народження дитини лише 25.04.2019 (понад 12 місяців після народження) не залежало від волі позивача та зумовлено обставинами, які об`єктивно завадили звернутися за допомогою раніше. Такими обставинами, на думку суду, є проведення у Луганській області антитерористичної операції та народження дитини на непідконтрольній Україні території.

Суд також зазначає, що відповідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своєї волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення на сході України бойових дій (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги), суд дійшов висновку, що право позивача на отримання такої допомоги підлягає поновленню.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 591/610/16-а (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72289105).

Також частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що рішення УСЗН Станично-Луганської РДА Луганської області від 25.04.2019, прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд звертає увагу на те, що у оскаржуваному рішенні єдиною підставою для непризначення позивачеві допомоги при народженні дитини зазначено звернення за її призначенням пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, інших підстав для відмови у призначенні такої допомоги не зазначено.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права у вигляді скасування оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Зважаючи, що порушення прав позивача на призначення допомоги при народженні дитини відбулося внаслідок прийняття відповідачем рішення від 24.05.2019, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати таке рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 26.07.2019 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання адміністративного позову до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії (а.с.1-2).

Оскільки ухвалою суду від 26.07.2019 позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 24 травня 2019 року щодо не призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (93600, Луганська область, Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вулиця Центральна, будинок 52; ідентифікаційний код в ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі згідно Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова