Справа № 160/5041/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2019 року Справа № 160/5041/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, скасувати рішення та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, які виразилися у протиправному виключенні із трудового стажу ОСОБА_1 стажу роботи за Списком №1 за період з 30.01.2011 по 29.07.2012 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 07 березня 2019 року (з моменту звернення);
06.06.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
На адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно наданих позивачем документів загальний страховий стаж позивача складає 38 років 4 місяці 27 днів, в тому числі пільговий 4 роки. Також, представник відповідача зазначає, що попередня атестація робочого місця проведена згідно наказу підприємства №48 від 01.02.2000 року, наступна проведена відповідно до наказу №31 від 30.01.2006 року, наступна 27.07.2012, а тому, у зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих проведення атестації робочого місця у період з 30.01.2011 по 29.07.2012, відсутні правові підстави для зарахування даного періоду до пільгового стажу. Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 07 березня 2019 року звернувся до Сервісного центру Новокодацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, орган Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, про що свідчить розписка про одержання заяви органом Пенсійного фонду, код заяви НОМЕР_1 , реєстраційний номер заяви в органі Пенсійного фонду 07-4114. До заяви позивачем були додані документи, для підтвердження пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1
Позивач вважає відмову у призначені пенсії протиправною, оскільки відповідачем безпідставно не зараховано окремі періоди роботи у пільговому еквіваленті, що дає право на призначення пенсії за Списком №1.
Отже, спір між сторонами виник з приводу не зарахування відповідачем спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, що, в свою чергу, призвело до відмови позивачу у призначені пільгової пенсії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з п. 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.
Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-ІV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
Абзац «а» частини першої статті 13 Закону України 2про пенсійне забезпечення» встановлює, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця.
Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За змістом пункту 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці набув чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1).
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку (п. 4.3).
Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Системний аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також після 21.08.1992 року документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, при цьому документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути, зокрема, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач надав до органу Пенсійного фонду України копію трудової книжки та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Довідка про підтвердження наявного трудового стажу позивача від 20.02.2019 №16.4/98 видана ПАТ «Дніпровський металургійний завод».
Дослідивши зазначені документи, а також проаналізувавши їх зміст, суд зазначає, що записи трудової книжки є послідовними, не містять виправлень, закреслень або суперечливої інформації, а довідка відповідає вимогам щодо змісту і форми, встановлених Порядком №637, що також не заперечувалось представником відповідача у письмовому відзиві на позов.
При цьому, із записів у трудовій книжці (записи №№ 44-48) та відомостей, зазначених у довідці від 20.02.2019 №16.4/98 , вбачається, що у спірний період:
З 11 травня 2010 року по 31.05.2016 року позивач працював на посаді машиністу крану металургійного виробництва, зайнятого на гарячих дільницях робіт, розливного відділення, що складає - 06 років 00 місяців 21 день.
Про зміну назви заводу свідчать відомості у Довідці про підтвердження наявного трудового стажу від 20.02.2019 №16.4/98, а саме: Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» 02.11.2010 змінено на Публічне акціонерне товариство «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», 28 04.2016 змінено на Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод», 23.04.2018 змінено на Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод».
Атестація робочих місць за умовами праці на заводі, де працював позивач здійснювалась Дніпропетровською обласною державною експертизою умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної держадміністрації на підставі Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 №205 «Про затвердження Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках».
Відповідно до вказаних Роз`яснень, Головним державним експертам умов праці областей надавалось право, продовжувати до одного року термін дії проведеної на підприємствах, в установах та організаціях атестації робочих місць за умовами праці, у разі скрутного фінансово-економічного становища, яке склалося з незалежних причин від підприємства і не дозволяло провести чергову атестацію у встановлені терміни.
Для продовження терміну дії проведеної атестації робочих місць за умовами праці, зокрема, з 25.08.1999 по 31.01.2000, з 02.02.2005 по 29.01.2006 та з 31.01.2011 по 29.07.2012 до Головного державного експерта умов праці Дніпропетровської області (тепер начальник відділу державної експертизи умов праці та з питань охорони праці - головний державний експерт з умов праці управління трудових відносин, зайнятості населення та умов праці департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації) звернулось ПАТ «Дніпровський металургійний завод». Даному підприємству на підставі вищезазначеного Роз`яснення вказані періоди атестації робочих місць за умовами праці були продовжені терміном до одного року.
У зазначений період на підприємстві була проведена атестація робочих місць та умов праці, яка була затверджена наказом генерального директора підприємства №48 від 01.02.2000 року та погоджена з Головним державним експертом Дніпропетровської області по умовам праці. Це підтверджується наказом ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» про затвердження результатів чергової загальнозаводської атестації робочих місць за умовами праці від 30.01.2006 №31, Переліком робочих місць професій і посад робітників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах (Списки №1 та №2) до наказу від 30.01.2006 №31, листом директора заводу від 27.07.2012 №5085 з погодженням Дніпропетровської обласної державної експертизи умов праці на продовження терміну дії наказів та продовження термінів атестації робочих місць в зв`язку з тим, що докорінних змін умов і характеру праці, технології виробництва з моменту проведення попередньої атестації на підприємстві не відбулося, Переліком робочих місць професій і посад робітників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах (Списки №1 та №2) до наказу 27.07.2012 №5085.
Законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, однак її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, продовження терміну дії атестації робочих місць за умовами праці, яке було дозволено підприємствам, у тому числі і ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до 05.06.2014 є законним та правомірним, оскільки була здійснено в період дії наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 №205.
Крім того, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, суд на підставі ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача які виразилися у протиправному виключенні стажу роботи за Списками №1 за період часу з 30.01.2011 по 29.07.2012 роки, з урахуванням обставин, встановлених у ході розгляду справи, а також письмових доказів, які підтверджують роботу позивача на посаді, віднесену до Списку №1 у зазначений період.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списками №1 з 07 березня 2019 року (з моменту звернення), суд зазначає наступне.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Таким чином відповідач як суб`єкт владних повноважень не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Безперечно, правомірним у даному випадку виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин є лише один варіант поведінки.
Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Крім того, відповідно до роз`яснення Верховного Суду наданого у Постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року по справі №823/795/17 (адміністративне провадження №К/9901/2159/17) зазначено, що суди розглядають спори про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, та зобов`язання вчинити певні дії з точки зору дискреційних повноважень, під якими, розуміються повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Таким чином, Верховний Суд зазначив, що якщо відмова відповідного органу (суб`єкта владних повноважень) визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.
Застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. якщо встановлено, що дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, та враховуючи, обраний позивачем належний спосіб захисту порушеного права який у спірному випадку є зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що прийняття відповідачем безпідставного та необґрунтованого рішення є по суті зловживанням своїми повноваженнями та вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн., понесені позивачем.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, скасувати рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у протиправному виключенні із трудового стажу позивача стажу роботи за Списками №1 за період з 30.01.2011 по 29.07.2012 року;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 07.03.2019 року (з моменту звернення).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова