Справа № 560/1466/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1466/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

19 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року (рішення прийнято у м. Хмельницький, повний текст рішення складено 13.06.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І.ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу від 03.12.2018 та від 13.02.2019;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що як громадянин України, який проживає в державі Ізраїль, має право на поновлення та виплату пенсії за вислугу років, яка йому виплачувалася до виїзду за кордон, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009. Вважає, що факт його проживання за кордоном за умови наявності громадянства України не може бути підставою для відмови у виплаті належних йому пенсійних виплат. Зазначив, що з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 виникли підстави для поновлення його конституційного права на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які визнанні неконституційними. Звернув увагу на те, що представниками позивача подана відповідачу особиста заява ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду 13 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

5. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неприйняття рішення про відновлення раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .

6. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 08 листопада 2018 року.

7. У решті позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

9. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що:

- підстав для вирішення питання щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років позивачу в Управління немає, оскільки на адресу Управління справа позивача не надходила;

- позивач в установленому Порядку 3-1 із заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років згідно Закону не звертався;

- статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Судом встановлено, що з 01.12.1999 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 10.03.2016, довічно призначена пенсія за вислугу років.

11. Відповідно до повідомлення до пенсійного листа серії А №197663 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2001 у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в Ізраїль.

12. Представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 26.09.2018, підписаною позивачем, в якій просив поновити пенсію з 07.10.2009.

13. Листом від 03.12.2018 №2642/Б-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило представника позивача про результати розгляду його заяви, яка надійшла на адресу відповідача 20.11.2018. Зазначено, що внаслідок не дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", немає підстав для прийняття рішення про поновлення або відмови у поновленні пенсії ОСОБА_1 .

14. Крім того повідомлено, що згідно з Порядком передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522, до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено передачу, зокрема, Хмельницьким обласним військовим комісаріатом, пенсійних справ та інших документів пенсіонерів Міністерства оборони України, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій військовослужбовцям, яким проводилась виплата пенсії станом на 01.01.2007, та архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років, тобто за період з 01.01.2004 по 31.12.2006. Проте, пенсійна справа ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не передана.

15. Представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, в якій просив поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років.

16. Листом від 13.02.2019 №272/Б-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило представника позивача про те, що станом на 13.02.2018 до відповідача подання та документи щодо призначення (поновлення) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 не надходили, для вирішення питання поновлення пенсії йому необхідно звернутись особисто із заявою та необхідними документами до уповноваженого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17. Позивач, вважаючи що порушено його права, звернувся з позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

18. Позивач свою правову позицію обґрунтував тим, що як громадянин України, який проживає в державі Ізраїль, має право на поновлення та виплату пенсії за вислугу років, яка йому виплачувалася до виїзду за кордон, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009

19. Апелянт зазначив, що відсутні підстави для вирішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області питання щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років позивачу, оскільки на адресу управління пенсійна справа ОСОБА_1 не надходила.

20. Звернув увагу на те, що позивач в установленому Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, з заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років не звертався.

21. Вказав, що статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера. При цьому, міжнародний договір між Україною та державою Ізраїль в сфері соціального забезпечення не ратифіковано та постійним місцем проживання позивача є держава Ізраїль. Крім того, у позивача відсутні документи про постійне місце реєстрації на території України (Хмельницької області). Тому, права на відновлення раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 немає. Також відсутні будь-які нормативно-правові акти, якими було б врегульовано порядок, умови та механізм виплати пенсій громадянам, які проживають в країнах, з якими не укладено договорів щодо пенсійного забезпечення.

22. За змістом абзацу 9 пункту 9 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, пенсіонерам, які постійно проживають за межами України, індексація пенсії проводиться відповідно до укладених міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Між державою Україна та державною Ізраїль відсутні договори щодо цього питання.

23. Вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області пенсія позивачу не призначалась та не виплачувалась, у зв`язку з чим підстави для нарахування компенсації відсутні.

24. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 від 03.12.2018 та 13.02.2019, то відповідач зазначив, що відповідно до пункту 10-2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7, помилковим є одночасне застосування обох способів захисту порушеного права, а саме: визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

25. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

27. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

28. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

29. Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

30. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

31. Згідно з статтею 51 Закону України, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

32. Колегія суддів зазначає, що міжнародні договори між Україною та Ізраїлем з питань пенсійного забезпечення не укладалися.

33. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV. Зазначено, що положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

34. Так, відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

35. Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

36. У пункті 51 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", набуло статусу остаточного 07.02.2014, та яке за приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, зазначено що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому, заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії.

37. Відповідно до пункту 54 вказаного рішення наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

38. Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

39. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як громадянин України, має право на виплату призначеної йому пенсії.

40. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №522/535/17.

41. Постановою Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян" затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян (далі - Порядок №1522).

42. У пункті 3 цієї постанови зазначено, що "... іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку".

43. Відповідно до пункту 2 частини 2 Порядку №1522 органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій.

44. Тобто, саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перейшли повноваження із виплати пенсії відповідній категорії пенсіонерів (особам, звільненим з військової служби).

45. Частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

46. Постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2)

47. Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

48. Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення №28-2 Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

49. Таким чином, законодавець поклав на відповідача обов`язок витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

50. У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримавши заяву позивача та виявивши, що його пенсійна справа фактично не передана, повинно було витребувати у Хмельницького обласного військового комісаріату пенсійну справу ОСОБА_1 , однак відповідач свого обов`язку не виконав.

51. Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 є безпідставними, з огляду на наступне.

52. Пунктом 6 Порядку №3-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

53. За змістом наданих до пенсійного органу документів, наявних у матеріалах справи та наведених норм законодавства у сукупності, слідує, що позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, проте поновлення виплати пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання дій, пов`язаних з її поновленням, зокрема, подання заяви про поновлення виплати пенсії.

54. Тому, у цьому випадку поновити пенсію необхідно з дня відправлення заяви і документів поштою.

55. Оскільки згідно з копіями фіскального чеку, відміткою штампувального поштового пристрою, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, датою відправлення заяви позивача є 08.11.2018, то відповідач повинен поновити виплату пенсії позивачу саме з 08.11.2018.

56. Безпідставним є посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що позивач особисто не звертався з заявою про поновлення виплати пенсії за вислугою років, оскільки до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що у згоджується з приписами пункту 4 Порядку №3-1.

57. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

58. Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

59. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

60. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

61. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

62. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

63. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

64. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 серпня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.