Справа № 705/4542/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа №705/4542/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13799/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року, ухвалену судом у складі: головуючого судді Горячківської Л.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, постановлену судом у складі: головуючого судді Пилипенко О.Є., Глущенко Я.Б., Шелест С.Б. по справі № 705/4542/15-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, Виконкому Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, КП «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації» про скасування фіктивного та незаконного будівельного паспорту, скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі -Позивач), звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, Виконкому Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, КП «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації», в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив скасувати:

- Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки ОСОБА_1 на будівництво гаража, замовлення №482 від 14.12.1993 повністю на 6 аркушах;

- План забудови земельної ділянки ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , на будівництво гаража;

- Виписку з рішення №20 від 09.07.1993 Сушківської сільської ради Уманського району на підставі яких і був виготовлений даний Будівельний паспорт у відповідності до Архівної довідки архівного відділу Уманської райдержадміністрації №225 від 24.10.2008;

- пункт 9 рішення виконавчого комітету Сушківської сільської ради Уманського району №11 від 18.03.1994, в якому зазначено «Дозволити будівництво сараю гр. ОСОБА_1 на його присадибній ділянці при погодженні з районною архітектурою»;

- рішення виконкому Сушківської сільської ради про розгляд заяв громадян села, а саме пункт 9 вказаного рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Також суд зазначив, що скасування будівельного паспорту Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 за №103 не передбачене.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року - скасовано, а позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду, Київський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що предметом позовних вимог є оскарження Будівельного паспорту на замовлення №482 від 14.12.1993, Плану забудови від 1993 року, пункту рішення виконавчого комітету Сушківської сільської ради Уманського району №11 від 18.03.1994, заявлені вимоги позивач пов`язує із незаконністю та не існуванням рішення №20 від 09.07.1993, про що ОСОБА_1 дізнався ще у 2008 році, а отже позивач пропустив встановлений КАС України строк звернення до суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Позивач, не погодившись з постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, 25.07.2016 надіслав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У скарзі посилається на те, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, без дослідження доказі, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Судом апеляційної інстанції безпідставно не враховано, що 21.04.2015 позивач звернувся до Головного архітектора Уманського району - начальника відділу містобудування та архітектури Уманської райдержадміністрації ОСОБА_4 із заявою про видачу довідки щодо погодження будівництва ним ще восени 1993 сараю, гаражу та літньої кухні (прибудова до жилого будинку), зі спеціалістом Уманської районної архітектури ОСОБА_3 , але ОСОБА_4 у своїй відповіді №144/01-06 від 15.05.2015 застосувала Будівельний паспорт замовлення №482 від 14.12.1993. Саме з даного повідомлення від 15.05.2015 за №144/01-06 він вперше дізнався, що даний Будівельний паспорт від 14.12.1993 є діючим.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29 липня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук А.І., справу передано головуючому судді.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд ухвалою від 14 серпня 2019 року призначив справу до розгляду у попереднє судове засідання.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.02.1993 рішенням виконкому Сушківської сільської ради Народних депутатів за №20 ОСОБА_1 попереджений про припинення будівництва підсобних приміщень.

Згідно виписки з рішення Сушківської сільської ради Народних депутатів за №20 від 09.07.1993 «Про будівництво господарсько-побутових будівель на присадибній ділянці» розглянуто заяву ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 про видачу дозволу на будівництво гаража на раніше виділеній йому присадибній ділянці площею 0,35 га згідно запису в земельно-шнуровій книзі під №5/423, сільська Рада народних депутатів вирішила згідно затвердженому проекту планування і забудови с. Сушківка дозволити ОСОБА_1 будівництво гаража загальною площею 48 кв.м. та зобов`язати гр. ОСОБА_1 в місячний строк отримати у районного архітектора Будівельний паспорт.

Рішенням виконавчого комітету Сушківської сільської ради Народних депутатів від 15.10.1993 за №30 «Про розгляд заяв громадян села» заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділення їм земельних ділянок під розширення особистих підсобних господарств на землях запасу задовольнити при умові відведення земельної ділянки із земель запасу під розширення особистих підсобних господарств громадянам села.

На підставі рішення виконавчого комітету Сушківської сільської ради Народних депутатів від 18.03.1994 за №11 «Про розгляд заяв громадян села» дозволено будівництво сараю ОСОБА_1 на його присадибній ділянці при погодженні з районною архітектурою.

06.04.2010 КП «ЧООБТІ» листом за №640, складеним за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.03.2010 та 18.03.2010 повідомив, що згідно рішення виконкому Сушківської сільської ради №20 від 27.07.1993 та плану забудови земельної ділянки йому надано дозвіл на будівництво сараю розміром (3,60*6,50), який побудований ним із збільшеними розмірами (3,97*7,07), гаража літ. «Б», розміром (3,95*6,35) та добудови до житлового будинку літ. «а» (4,87*3,27), які побудовані самочинно, що також відображено у технічному паспорті від 12.10.2005, який позивач відмовився отримувати в БТІ.

17.07.2015 Уманською райдержадміністрацію на звернення ОСОБА_1 щодо скасування будівельного паспорта на забудову в АДРЕСА_1 повідомлено, що його звернення розглянуте відділом містобудування та архітектури, рекомендовано звернутися до Центру надання адміністративних послуг з приводу написання заяви щодо внесення змін до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Колегія суддів переглянула рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясувала повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції, яка була чинною на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка була чинною на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 100 КАС України (в редакції, яка була чинною на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Як свідчать матеріали справи, в серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки на будівництво гаража, замовлення №482 від 14.12.1993, План забудови земельної ділянки від 1993 року, Виписку з рішення №20 від 09.07.1993, на підставі якої виготовлений даний Будівельний паспорт, пункт рішення виконавчого комітету Сушківської сільської ради Уманського району №11 від 18.03.1994.

Позовні вимоги, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що про наявність рішення Сушківської сільської ради від 09.07.1993, на підставі якого погоджено спірний Будівельний паспорт та прийняті інші рішення, йому не було відомо, а про порушення своїх прав позивач дізнався з листа від 15.05.2015 №144/01-06 відділу містобудування та архітектури Уманської районної державної адміністрації Черкаської області.

Позивач не заперечує тієї обставини, що вперше Будівельний паспорт замовлення №482 від 14.12.1993 виданий йому у квітні 1994 року, і весь цей час знаходився у нього. Однак ОСОБА_1 вважав, що даний Будівельний паспорт є недіючим.

Обґрунтовуючи вимоги про незаконність паспорту, позивач посилається на архівну довідку від 24.10.2008 №225 архівного відділу Уманської райдержадміністрації Черкаської області, згідно з якою рішення №20 від 09.07.1993 відсутнє в протоколах виконавчого комітету Сушківської сільської ради за 1993 рік.

Колегія суддів також враховує, що позивач особисто в позовній заяві, в апеляційній та касаційний скаргах зазначив, що Будівельний паспорт йому вручений у 1994 році та з того часу знаходиться на зберіганні. При цьому, з копії Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_1 на будівництво гаража в АДРЕСА_1 на замовлення №484 від 14.12.1993, судом встановлено, що паспорт містить копію виписки з рішення народних депутатів Сушківської сільської ради №20 від 09.07.1993 «Про будівництво господарсько-побутових будівель на присадибній ділянці».

З урахуванням наведеного, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що позивач повинен був знати і знав про наявність оскаржуваних ним рішень та документів ще у 1994 році.

Відповідно до архівної довідки, виданої архівним відділом Уманської районної державної адміністрації Черкаської області від 24.10.2008 №225, яка надана позивачу за його заявою від 24.10.2008, архівний відділ повідомив, що в протоколах засідання виконавчого комітету Сушківської сільської ради за 1993 рік рішення №20 датоване 09.07.1993 відсутнє. Проте, рішення №20 прийняте на засіданні виконкому 27.07.1993.

Таким чином, після отримання вказаної відповіді у 2008 році позивачу стало відомо, що наявна в Будівельному паспорті виписка з рішення народних депутатів Сушківської сільської ради №20 від 09.07.1993 «Про будівництво господарсько-побутових будівель на присадибній ділянці» не відповідає рішенню ради, проте своїм правом на звернення до суду в межах строків, передбачених КАС України, позивач не скористався, а звернувся до суду з цим позовом лише у серпні 2015 року.

Верховний Суд зазначає, що встановлення законом процесуальних строків має на меті дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Статтею 44 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017), яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 49 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.

Таким чином, особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі процесуальних строків її подачі.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Фактично предметом оскарження у даній справі є законність та існування рішення народних депутатів Сушківської сільської ради №20 від 09.07.1993 «Про будівництво господарсько-побутових будівель на присадибній ділянці».

Матеріали справи, за наявності відомостей про обізнаність позивача щонайменше з 2008 року про рішення за №20 від 09.07.1993, тобто обставини, з якими він пов`язує підстави для звернення до суду з цим позовом, не містять доказів існування непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Таким чином, за наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції надав оцінку поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при постановленні ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року по адміністративній справі № 705/4542/15-а.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року по справі № 705/4542/15-а, колегія суддів зазначає, що вказане судове рішення скасовано ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року по адміністративній справі № 705/4542/15-а. Верховним Судом при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 встановлено, що підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції відсутні. Таким чином, постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року по справі № 705/4542/15-а не підлягає перегляду в касаційному порядку, оскільки вже скасована ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, КАС України, суд, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року по справі № 705/4542/15-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя- доповідач: Л.В. Тацій

Судді: А.Ю.Бучик

А.І. Рибачук