Справа № 160/9153/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

Справа № 160/9153/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді

Турлакової Н.В.

за участі секретаря судового засідання

Андріяша А.М.

за участі:

представника позивача

представника відповідача

Коляди В.В.

Прокоф’єва В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати, прийняте ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 04.01.2018р. № про визначення Асоціації «Багатопрофільна Компанія» Спецметалургмонтаж» () грошового зобов’язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 503 379,00 грн та за штрафними санкціями у розмірі 125 844,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, що видане на підставі акта 23661/04-36-14-22/32816042 від 15.11.2017, яким встановлено порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 ст. 138, підпункту 14.1.201 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України та застосовано штрафні санкції, є незаконними та необґрунтованими. Позивач вважає, що обставини наведені контролюючим органом в акті перевірки не спростовують реальності здійснення господарських операцій між Позивачем та контрагентами ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» за період з 01.01.2014 до 31.12.2014. Позивач зазначає, що формував свої витрати та податковий кредит з податку на додану вартість на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим вимогам. Відсутність первинних бухгалтерських документів підприємства пояснюється їх вилученням на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2015 р., тому у контролюючого органу відсутні підстави вважати, що його податкова звітність складалась без відповідного підтвердження.

Ухвалою суду від 10.12.2019, після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, наголошуючи, зокрема, що посадовими особами Відповідача була проведена позапланова документальна невиїзна перевірка Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість у взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» за період з 01.01.2014 до 31.12.2014. До перевірки Позивачем не надано жодних бухгалтерських та первинних документів, а фінансовий результат 2014 року та податковий кредит за червень-вересень 2014 року з даними контрагентами сформовано позивачем на підставі документів, які не мають статусу первинних та не підлягають відображенню у бухгалтерському та податковому обліках. Також, у відзиві зазначено, що контролюючим органом отримано вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 року, яким ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» визнано фіктивними. Наведена у вироку інформація дає підстави контролюючому органу для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до витрат є протиправним.

В підготовче судове засідання з’явився представник позивача, представник відповідача не з’явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 27.05.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, представник відповідача заперечував проти позовної заяви та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд прийшов до висновку, який ґрунтується на наступному.

Суд встановив, що Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» є юридичною особою, яка зареєстрована 11.02.2004 р., генеральним директором асоціації є Ровенський В.В., про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.05.2018 року № .

На підставі наказу № 5956-п від 25.10.2017 ГУ ДФС України та повідомлення від 25.10.2017 № 2586, з 02.11.2017 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість у взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» за період з 01.01.2014 до 31.12.2014, тривалістю 5 робочих днів.

Листом № 66-02 від 20.09.2017 Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» повідомила ГУ ДФС України в Дніпропетровській області про неможливість надання документів, що належать або пов’язані з предметом перевірки у зв’язку з їх вилученням старшим слідчим ОВС ВКР СУ ФР ДФС у Дніпропетровській області підполковником міліції Гарбуз В.С. на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2015 р., згідно з протоколом обшуку від 17.01.2015 року (первинні документи, бухгалтерські регістри, системний комп’ютерний блок та мобільний телефон по відносинах з ТОВ «Прайд Союз» та ПП «Олімп» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014).

Результати перевірки оформлені актом № 23661/04-36-14-22/32816042 від 15.11.2017, яким встановлено порушення

- пункту 138.1.1 п. 138.1, пункту 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 503 379 грн;

- підпункту 14.1.201 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» занижено податок на додану вартість всього у сумі 559 309,98 грн, у тому числі за червень 2014 року у сумі 117963,4 грн, за липень 2014 року у сумі 142225,01 грн, за серпень 2014 року у сумі 127195,67 грн, за вересень 2014 року у сумі 171925,90 грн.

У зазначеному акті перевірки вказано, що при перевірці було використано такі документи та ресурси, як: податкова звітність з ПДВ Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж», дані АС «ДнепрТАХИнформ», АРМ «Архів електронної звітності», АІС «податковий блок», «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», бази даних ДФС України, вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 (справа № 201/8082/16-к).

ГУ ДФС у Дніпропетровській області отримано вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 року у справі №201/8082/16-к (провадження № 1-кп/201/11/2017), винесеному за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження №0000104, яким встановлено фіктивність прямих контрагентів позивача.

У вказаному Вироку зазначено, що в м.Дніпропетровську з початку 2013року, організатором вчинення злочинів Гостєвим Р.О. було створено злочинне об’єднання з метою вчинення двох і більше злочинів різного ступеня тяжкості, яке відповідало критеріям (ознакам) організованої групи, яка була ним зорганізована у внутрішньо й зовнішньо стійке злочинне об’єднання, до складу якого увійшли Сафонов П.О. (співорганізатор), Ткаченко Т.М. (виконавець) та Латисюк Є.Г. (виконавець).

На виконання розробленого Гостевим Р.О. злочинного плану всіма членами організованої групи для прикриття незаконної діяльності організованої злочинної групи та прикриття злочинів були залучені суб’єкти господарювання, які здійснювали фіктивну діяльність, в тому числі ПП «Олімп», ТОВ «Прайд Союз», які зареєстрували на підставних осіб та використовували у різні періоди часу існування організованої злочинної групи з січня 2013р. по лютий 2015р. для прикриття незаконної діяльності з конвертації 97 млн. грн. безготівкових коштів у готівку, з метою ухилення від сплати податків 105 підприємствами-контрагентами, та внаслідок пособницької протиправної діяльності яких до бюджету не було сплачено податок на додану вартість.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями Гостєв Роман Олегович, будучи організатором вчинення злочину, і Сафонов Павло Олександрович, будучи співорганізатором вчинення злочину, діючи у складі організованої злочинної групи, скоїли фіктивне підприємництво, тобто створення (придбання) суб’єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, вчинене повторно.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки, та згідно з п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України ГУ ДФС У Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2018 яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на 629223,75 грн.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, з врахуванням висновку, викладеного в пункті 23 Рішення Європейського Суду з прав людини "Проніна проти України" (заява № 63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до наступних висновків.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до приписів пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2,138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139 ст.139 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст. 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; та витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Згідно до п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку:

-з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: “назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції”.

Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити доводи про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об’єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ст.44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку – учасників відповідної операції.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податку на прибуток та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, в той же час, відсутність реально вчиненої господарської операції, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів, не дозволяє формувати витрати, а відповідно, і податок на прибуток.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов’язаний суб’єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб’єкт господарювання має спростувати доводи суб’єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Так, згідно з наявними в матеріалах справи документами, зокрема змісту акту документальної позапланової невиїзної перевірки позивача №23661/04-36-14-22/32816042 від 15.11.2017 р. на підставі аналізу податкової звітності з ПДВ позивача відповідно до підсистеми «Перегляд результатів співставлення» АІС «Податковий блок» за 2014 рік, «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів», АС «ДнепрТАХИнфо», АРМ «Архів електронної звітності» було встановлено, що позивачем були задекларовані взаємовідносини з ТОВ «Прайд Союз» () за період червень-серпень 2014 року та з ПП «Олімп» () за період вересень 2014 року на загальну суму 2796549,62 грн. Зазначена сума вартості товарів (робіт, послуг) включена до складу витрат за 2014 рік.

Як до перевірки так і до матеріалів справи позивачем не було надано жодних бухгалтерських та первинних документів, результати дослідження діяльності ТОВ «Прайд Союз» та ПП «Олімп» вказують на те, що метою їх створення є лише оформлення документообігу по нереальних господарських операціях для мінімізації сплати податкових зобов’язань іншим підприємствам, у т.ч. і Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж».

Окрім того, відповідачем було отримано і вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017р. по справі №201/8082/16-к за яким Гостєва Р.О., Сафонова П.О., Ткаченко Т.М. та Латисюк Є.Г. було визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.3, ч.4 ст.358 , ч.2 ст.212 КК України (фіктивне підприємництво), визнали свою вину у фіктивному підприємництві щодо створення вищенаведених юридичних осіб без мети здійснення господарської діяльності

Так зокрема згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017р. по справі №201/8082/16-к встановлено, що на виконання розробленого Гостевим Р.О. злочинного плану всіма членами організованої групи для прикриття незаконної діяльності організованої злочинної групи та прикриття злочинів були залучені суб’єкти господарювання, які здійснювали фіктивну діяльність, в тому числі ПП «Олімп», ТОВ «Прайд Союз», які зареєстрували на підставних осіб та використовували у різні періоди часу існування організованої злочинної групи з січня 2013р. по лютий 2015р. для прикриття незаконної діяльності з конвертації 97 млн. грн. безготівкових коштів у готівку, з метою ухилення від сплати податків 105 підприємствами-контрагентами, та внаслідок пособницької протиправної діяльності яких до бюджету не було сплачено податок на додану вартість.

Так суд звертає увагу, що задекларовані позивачем взаємовідносини з ТОВ «Прайд Союз» () за період червень-серпень 2014 року та з ПП «Олімп» () за період вересень 2014 року на загальну суму 2796549,62 грн., сума вартості яких включена до складу витрат за 2014 рік співпадає з періодом незаконної діяльності організованої злочинної групи с залученням суб’єктів господарювання, які здійснювали фіктивну діяльність, в тому числі ПП «Олімп», ТОВ «Прайд Союз», з січня 2013р. по лютий 2015р. для прикриття незаконної діяльності з конвертації 97 млн. грн. безготівкових коштів у готівку, з метою ухилення від сплати податків 105 підприємствами-контрагентами, та внаслідок пособницької протиправної діяльності яких до бюджету не було сплачено податок на додану вартість.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновками податкового органу про те, що сукупність наведених фактів та обставин, що характеризують діяльність суб’єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальних господарських операціях для отримання податкової вигоди, а досліджені господарські операції позивача з ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов’язань Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж».

Отже, адміністративним судом не встановлено, а позивачем не підтверджено будь-якими доказами, реальності господарських операцій із вищенаведеними контрагентами, а обставини щодо фіктивності вказаних юридичних осіб, встановлена вироком суду, який набрав законної сили.

У відповідності до вимог ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише з питання чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Окрім цього, судом не можуть бути прийняті доводи позивача про те, що встановлення факту фіктивності підприємства-контрагента позивача саме по собі не може свідчити про незаконність господарських операцій конкретного платника податків та у такому випадку потрібно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, про що свідчать висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.03.2019 р. у справі №814/569/16, на застосуванні яких наполягає позивач, оскільки як до перевірки так і до матеріалів адміністративної справи позивачем первинні документи по спірним господарським операціям не надані, та клопотання про витребування будь-яких доказів також не заявлялись.

При цьому ч.1 ст.80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Проаналізувавши зміст вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017р. у справі №201/8082/16-к та обставини, які були встановлені у висновках Верховного Суду, які наведені позивачем, суд приходить до висновку, що, у даному випадку, підлягає застосуванню у відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України саме правова позиція Верховного Суду, викладена у його постановах від 16.01.2018 року (справа К/9901/1478/18) , від 28.08.2018р. у справі №804/8332/17, від 20.11.2018р. у справі №811/3013/14, в яких міститься правовий висновок, що статус фіктивного, нелегального підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю та фіктивне підприємництво не обмежується операціями з окремими суб’єктами господарювання, а відтак господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 грудня 2015 року по справі №826/15034/14 та в постанові від 12.01.2016р. по справі № 21-3706а15.

Так, згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого, зокрема, в постанові від 01.12.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеппермінт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, статус фіктивного (нелегального) підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а відтак господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - яких дій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду № 816/1422/17 від 26.06.2018р.

Таким чином, слід дійти висновку, що в даному випадку за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Позивачем не подано будь-яких доказів щодо спростування вказаних висновків, а клопотань в порядку ч.1 ст.80 КАС України також не подавалось.

Надаючи оцінку доводам представника позивача стосовно того, що вирок не містить висновків щодо нереальності господарської операції саме по взаємовідносинах позивача із вищевказаними контрагентами, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 205 КК України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона. За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємництва виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Аналогічного висновку дійшов також Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 20.02.2018 року по справі № 2а-8775/10/0870 (№ К/9901/8899/18).

Викладене свідчить, що первинні документи, підписані особами, як директорами товариств-контрагентів позивача, не можуть бути використанні для формування позивачем витрат при обчисленні об'єкта оподаткування в 2014 році, оскільки з дати реєстрації діяльність вищевказаних товариств є фіктивною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі № 804/8332/17.

Судом не можуть бути прийняті до уваги та відхиляються твердження представника позивача про те, що наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 25.10.2017 року №5956-п був скасований у судовому порядку згідно рішення від 29.03.2018р. по справі № 804/8056/17, у зв’язку з тим, що посадовими особами відповідача було допущено процедурні порушення, встановлені п.42.2 ст.42, п.79.2 ст.79 ПК України (у редакції чинній на момент правопорушення), а саме: повідомлення та наказ на перевірку були вручені після початку її проведення), оскільки формальна невідповідність дій посадових осіб контролюючого органу вищенаведеним вимогам сама по собі не може бути підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі № 803/1542/15.

Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/6283/16 від 09.10.2018р., згідно п.15 якого, колегія суддів вважає що суди першої та апеляційної інстанції передчасно дійшли висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення виключно з підстав його прийняття за результатами камеральної перевірки, проведення якої було визнано протиправним.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Представником позивача у ході судового розгляду справи не було надано доказів, які б свідчили про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених судом обставин та встановлених фактів фіктивного підприємництва контрагентів позивача за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, який набрав законної сили та які належними доказами не спростовані.

Натомість відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» (51925, Дніпропетровська обл., місто Кам’янське, ТУПИК ШКІЛЬНИЙ, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи – 32816042) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49600, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ СІМФЕРОПОЛЬСЬКА, будинок 17-А, ідентифікаційний код юридичної особи – 39394856) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити.

Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2019 року

Суддя

Н.В. Турлакова