Справа № 440/4741/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 серпня 2019 р. Справа № 440/4741/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Чалого І.С. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

На зазначене рішення суду Головним управлінням ДФС у Полтавській області повторно подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 року визнано наведені у клопотанні Головного управління ДФС у Полтавській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18 підстави пропуску строку неповажними. В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі відмовлено, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення з додаванням відповідних доказів в обґрунтування такої заяви та квитанції або оригіналу іншого документу про сплату судового збору в розмірі - 1 057,20 грн.

Роз`яснено, що у разі неусунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, а у разі неусунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, відповідно до ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України скарга буде повернута скаржнику.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення Головним управлінням ДФС у Полтавській області отримано копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху - 31.07.2019 року.

Таким чином, останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги є 12.08.2019 року.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 22.07.2019 року - 09.08.2019 року до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДФС у Полтавській області надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому одночасно, заявлено клопотання про продовження строку для виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху строком на 30 днів, з метою сплати судового збору.

В якості інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає, що з метою виконання вимог суду, апелянт, вважає що строк апеляційного оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року було пропущено з об`єктивних (незалежних від волі Відповідача) причин, що обґрунтовано, зокрема, тим, що протягом травня-червня 2019 року, розрахункові операції на рахунку КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» (з якого здійснюються видатки, пов`язані зі сплатою судового збору) за платіжними дорученнями ГУ ДФС у Полтавській області, не здійснювались в зв`язку з зупиненням операцій на вказаному рахунку по причині надходження до Державної казначейської служби України виконавчих листів про стягнення коштів з рахунків Відповідача, як боржника, що підтверджується наступними листами від Державної казначейської служби (копії яких додаються): лист від 23.05.2019 № 07.1-16/1/1791; лист від 30.05.2019 № 07.1-16/1/1911; лист від 12.06.2019 № 07.1-16/1/2199; лист від 13.06.2019 № 07.1-16/1/22.27. Крім того, вказано, що у червні на рахунку Відповідача по коду бюджетної кваліфікації 2800 «Інші поточні видатки» рахувався "0". ГУ ДФС у Полтавській області просить суд визнати наведені причини поважними, адже ГУ ДФС у Полтавській області позбавлене можливості залучати додаткові кошти з інших джерел, тож єдиним джерелом збільшення фонду фінансування витрат з судового збору є щомісячні бюджетні надходження. Також, звернено увагу суду, що перша апеляційна скарга була подана вчасно, а її єдиним недоліком, також, була несплата судового збору через блокування рахунків та відсутність коштів. Додатково зазначено, що станом на 07.08.2019 року на казначейському рахунку ГУ ДФС у Полтавській області, з якого здійснюються витрати, пов`язані з судовим збором - код КЕКВ 2800, обліковується 00 грн. що підтверджується випискою з рахунку (копію додано до клопотання), а, отже, протягом наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги ГУ ДФС у Полтавській області було тимчасово позбавлене можливості здійснити сплату судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках, тобто, вищезазначені причини є об`єктивними та незалежними від відповідача, у зв`язку з чим відповідач просить суд вважати їх поважними, які привели до не усунення недоліків касаційної скарги. Стверджено, що найближчим часом до ГУ ДФС у Полтавській області надійде щомісячне фінансування видатків на сплату судового збору і сплата судового збору буде здійснена в повному обсязі (очікується надходження коштів для здійснення видатків з призначення платежу "судовий збір" до 12.08.19). Вказано, що відповідачем також вживаються дії, спрямовані на дотримання строків, наданих судовими ухвалами для сплати судового збору по справам, які знаходяться на супроводженні ГУ ДФС у Полтавській області, періодично направляються листи до ДФС України щодо виділення додаткових кошторисних призначень на сплату судового збору, зокрема, листи від 09.07.19 №3956/8/16-31- 10-02-04, від 22.07.19 №4185/8/16-31-10-02-04 в яких зазначено про необхідність у сплаті судового збору в тому числі і по справах стороною по яких є ГУ ДФС у Полтавській області (копії листів додаються ).

Розглянувши клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області та матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2019 року Полтавським окружним адміністративним судом у відкритому судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст якого складено 15.04.2019 року.

Отже, останнім днем для подання апеляційної скарги в силу приписів ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України є 15.05.2019 року.

Первинно з апеляційною скаргою відповідач звернувся 07.05.2019 року.

Ухвалами судді-доповідача Другого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області про відстрочення сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу без руху.

03.06.2019 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДФС у Полтавській області надійшло клопотання, в якій скаржник просить продовжити скаржнику процесуальний строк для усунення недоліків, не менш, ніж на місяць.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 року клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області - задоволено частково та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18. Надано скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги строк - 5 (п`ять) днів з моменту отримання копії даної ухвали.

20.06.2019 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДФС у Полтавській області надійшло клопотання, в якому скаржник просить продовжити процесуальний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 року у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено та апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18 повернуто скаржнику.

Згідно з повідомлення про вручення поштового відправлення Головним управлінням ДФС у Полтавській області ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги отримано 27.06.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вдруге з апеляційною скаргою відповідач звернувся 10.07.2019 року, в якій і просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні заявленого Головним управлінням ДФС у Сумській області клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиною причиною пропуску строку на оскарження відповідачем судового рішення є несплата судового збору за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції з причини відсутності відповідних коштів на рахунку органу, на підтвердження чого і надано копію виписки по рахунку станом на 07.08.2019 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто, у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року справі "Креуз проти Польщі", право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір", органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі, щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії", суд звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо, якщо при цьому, немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі "Рисовський проти України", Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що "…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…".

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, суд зазначає, що Головне управління ДФС у Полтавській області, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому, відсутність коштів на рахунку органу, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, в даному випадку Головне управління ДФС у Полтавській області, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17 та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника та поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18 необхідно відмовити.

Також, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає, що доданими до клопотання копіями документів підтверджується відсутність коштів на рахунку відповідача станом на 07.08.2019 року. Разом з тим, наданий документ не свідчать про наявність перешкод для сплати Головним управлінням ДФС у Полтавській області судового збору по даній справі з моменту повторного подання апеляційної скарги (10.07.2019 року) до моменту подання клопотання (09.08.2019 року) та неможливість вчасного та повного виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 року.

Враховуючи викладене, доводи заявника щодо необхідності продовжити строк для сплати судового збору та неспроможності сплатити судовий збір не підтверджуються належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Окрім того, у клопотанні зазначено, що очікується надходження коштів для здійснення видатків з призначення платежу "судовий збір" до 12.08.19 року, натомість, продовжити строк для усунення недоліків апелянт просить ще на 30 днів, не надаючи обґрунтування.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України", принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

На момент постановлення даної ухвали, доказів сплати судового збору до суду апеляційної інстанції не надходили.

Тобто, зазначені обставини ставлять під сумнів виконання в подальшому ухвали від 22.07.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги на доволі великий строк може призвести до затягнення строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у даній справі, та відповідно призведе до надання незаконної переваги одній зі сторін судового процесу - заявника апеляційної скарги, враховуючи, що апеляційна скарга вже подається вдруге, та залишена без руху, з тих же підстав, що і первинно подана, а саме: відсутність сплати судового збору.

Отже, вказані обставини не звільняють скаржника від обов`язку дотримання процесуальних строків, встановлених КАС України.

Враховуючи, що право відповідача на апеляційне оскарження рішення було забезпечено, шляхом залишення апеляційної скарги без руху та наданням десятиденного строку для усунення недоліків, беручи до уваги ненадання доказів на підтвердження відсутності можливості виконати ухвалу суду від 22.07.2019 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання від 09.08.2019 року про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з ч.3 ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки протягом установленого судом строку, апелянтом вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 року не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області про продовження строку на усунення недоліків - відмовити.

В задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 440/4741/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова І.С. Чалий