Справа № 415/3175/19
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП Травкіна Віталія Романовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову серії ВР № 346233 від 30.03.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позов мотивував тим, що правил дорожнього руху він не порушував, а тому відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повістки на адресу, вказану у позовній заяві, яка повернута до суду через незапит, тобто не отримання позивачем. Виходячи з положень ст.268 ч.1, ч.2 КАС України, суд вважає позивача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи. Оскільки на відео файлі 2019_0330_1528301 камери ВВ 00066 від 30.03.2019 року чітко видно позивача, який знаходився за кермом транспортного засобу ВАЗ 210994 н.з. НОМЕР_1 та розмовляв по телефону. Під час спілкування з водієм відповідач поцікавився чому позивач користувався засобами зв`язку, на що останній не заперечував свого порушення та визнав, що він дійсно користувався засобами зв`язку під час керування транспортним засобом, а саме відповів на телефонний дзвінок та тримав у руці телефон. Таким чином, він правомірно прийняв рішення про винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та застосував до порушника стягнення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2019 р. відповідачем відносно позивача було винесено протиправно постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 346233, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 30.03.2019 о 15 год. 30 хв. в м. Лисичанську по вулиці Гетьманська, керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_1 користувався засобами зв`язку тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В частині 2 статті 2 КАСУ зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пункт 19 статті 4 КАСУ передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАСУ визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 19 КАСУ, передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відеозапис з нагрудної камери № 66 (а.с.8).

Проте, на підтвердження факту користування відповідачем засобами зв`язку тримаючи її в руках, відповідачем наданий відеозапис з камери № ВВ0066, тобто іншої камери, ніж зазначено у постанові.

При цьому відеозапис обставин з камери № ВВ0066, що сталися 30 березня 2019 року, не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише відображають процесуальну послідовність винесення постанови про адміністративне правопорушення.

А інші відеозаписи, які надані відповідачем в якості доказу не зазначені в постанові про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Тому суд не може взяти до уваги надані відповідачем відеозаписи, т.я. вони не були відображені в постанові.

Окрім того, відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Що стосується доводів відповідача про те, що позивач на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення не заперечував, що він розмовляв по телефону під час руху, про які відповідач зазначив в запереченні, суд не приймає до уваги, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Аналогічні висновки стосовно визнання особою вини у порушенні ПДР України під час розгляду справи суб`єктом владних повноважень, викладені у постанові ВС від 15 травня 2019 р. в адміністративному провадженні № к/9901/29523/18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/81729115).

Таким чином, будь-які допустимі фактичні дані, які встановлюють наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відсутні.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП Травкіна Віталія Романовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР № 346233 від 30.03.2019 поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП Травкіна Віталія Романовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: