Справа № 480/2545/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2019 р. Справа № 480/2545/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України від 24.05.2019 № 62 про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку при перебуванні в країнах де велись бойові дії і зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення мені одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, як інваліду III групи з 17 травня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, та виплатити її.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу та є учасником бойових дій, йому встановлена ІІІ група інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Позивач вважає, що на підставі ст. 16 Закону України "Про статус і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на виплату одноразової грошової допомоги.
Рішенням комісії Міністерства оборони України від 24.05.2019, викладене у протоколі від 24.05.2019 № 62, позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії з посиланням на те, що він не надав документи, що свідчать про причини та обставини отримання мною бойових поранень.

Позивач вважає, що витребування у нього документа про обставини поранення є таким, що суперечить приписам діючих нормативних актів. Так, довідка про обставини поранення, на яку посилається відповідач, видається лише з 14.08.2008, а поранення позивач отримав у 1987 році. За відсутності довідки про обставини травми юридичні факти можуть підтверджуватися іншими документами, зокрема, висновком судово-медичної експертизи, протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України.

Відповідач подав до суду письмовий відзив, в якому проти позову заперечував та зазначив, що вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Щодо документів, які можуть свідчити про обставини отримання травми, відповідач зазначив, що відповідно до п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Таким чином, на думку відповідача, у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України документами про обставини травми та поранення позивача можуть бути документи, які діяли на час отримання цією особою поранення, травми, контузії, каліцтва, зокрема:

- довідки про обставини поранення, травми, контузії, каліцтва, видані військовою частиною, а за їх відсутності інші достовірні документи про причини і обставини одержання колишнім військовослужбовцем поранення, травми, контузії, каліцтва: записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення, травми, контузії, каліцтва, витяг з медичної карти стаціонарного хворого, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення, травми, контузії, каліцтва та інші медичні або військово-облікові документи;

- записи в документах (медична карта стаціонарного хворого, довідка архіву, медична довідка, медична, червоноармійська або службова книжка, прохідне свідоцтво, особова справа, свідоцтво про звільнення від військового обов`язку, військовий квиток, витяг із документів військової частини, матеріалів службового розслідування, дізнання, досудового слідства або суду) (якщо свідоцтво про хворобу не збереглося);

- записи у військово-медичних документах, у яких є згадки про поранення голови, шиї або про одночасно одержані множинні осколкові поранення (двома і більше осколками) будь-якої локалізації;

- згадки у військово-медичних документах, складених в періоди ведення бойових дій, у період проходження військової служби, про захворювання, поранення, травму, контузію, каліцтво або зазначення в цих самих документах тільки окремих симптомів захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва;

- витяги із наказів по частині, бойові, службові характеристики, атестації, нагородні листи, дані про захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва за матеріалами спецперевірки після звільнення з полону.

Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

При цьому, відповідач зазначає, що у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, надані позивачем Міністерству оборони України разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), у тому числі: копія Витягу із Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.02.2017 року № 513 та Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 року № 273/Ж не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Також, у письмовому відзиві відповідач просив розглянути справу у судовому засіданні з повідомленням сторін, проте, суд відмовляє у задоволенні даного клопотання, оскільки вважає, що характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників у даній справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Третя особа подала до суду письмовий відзив, в якому підтримує правову позицію Міністерства оборони України у даній справі, та звертає увагу на те, що перелік документів, що зазначені у Порядку № 975 є вичерпним, а отже ненадання хоча б одного з них є підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги. Отже, третя особа вважає, що Міністерство оборони України правомірно відмовило позивачу у призначенні і виплаті спірної допомоги та просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в збройних силах СРСР, Збройних Силах України, є ветераном війни, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 12), вбачається із позову, відзиву.

Як встановлено із витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 14.02.2017 року № 513, виявлені у ОСОБА_1 вогнепальні осколкові поранення голови, правої верхньої кінцівки, лівої лопаткової ділянки (контузія головного мозку 1987 року), наслідки яких рубці на шкірі у зазначених анатомічних областях, які в подальшому призвели до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної контузії головного мозку у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст., прогресуючий, кризовий перебіг з вираженими церебро-стенічним, астено-невротичним, вестибуло-атактичним і стійким цефалічним синдромами, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру, диссомнією, мнестичним зниженням, ангіопатія сітківки обох очей, - поранення, (контузія) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).

17.05.2018 позивачу була встановлена III група інвалідності, як така, що настала внаслідок поранення, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 669824 (а.с. 14) та посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_2 від 17.05.2018 (а.с. 14).

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, до якої було додано пакет документів. Вказане звернення було направлено до Міністерства оборони України як органу, до повноважень якого належить питання прийняття рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги.

Листом від 20.06.2018 № 11/159 Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 документи ОСОБА_1 для доопрацювання. В листі зазначено, що всупереч вимог Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги до заяви не додано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі № 480/4453/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оформленого листом від 08.10.2018 №248/3/6/1852 про повернення на доопрацювання документів щодо повернення на доопрацювання документів щодо виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в порядку, встановленому законодавством. В частині вимог про зобов`язання призначити одноразову грошову допомогу відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю (а.с. 47-49).

На виконання вказаного рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 01.04.2019 № 11/741 повторно направив до Міністерства оборони України заяву позивача з доданим пакетом документів (а.с. 44).

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеним у пункті 23 протоколу засідання комісії від 24.05.2019 № 62 (а.с. 16), відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги полковнику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого 30.06.2005 звільнено з військової служби та 14.05.2018 встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серії 12 ААА № 669824 від 17.05.2018), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.

В обґрунтування рішення зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 № 273/Ж та висновок військово-лікарської комісії Північного регіону від 23.09.2015 № 285, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 справа № 822/220/18. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Звертаючись із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, позивач керувався положеннями пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до вимог зазначеної норми в редакції, яка була чинною на час встановлення причинного зв`язку інвалідності з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Відповідно до ч.ч. 6,9 ст. 16-3 вищевказаного закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду IIІ групи, яку позивачу вперше було встановлено 14.05.2018 (а.с. 14).

На день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги вже діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а тому саме вказаний нормативний акт повинен бути застосований до спірних правовідносин.

Пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи, перелік яких є вичерпним та, що в той же час, подання всіх цих документів є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги.

Серед таких документів обов`язково повинен бути і документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, передбачено, що у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Пунктом 1.1 вказаного Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

З наведених норм вбачається, що документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) обов`язково подається уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом незалежно від інших, передбачених законодавством документів, зокрема і від довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності та постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути прийняті інші достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва).

Військово-лікарська експертиза установлює, зокрема, причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлює і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Також, відповідно до пп. «г» п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

З наведеної норми слідує, що висновок про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, приймається ВЛК за наявності для цього підстав, незалежно від того, за яких обставин ці захворювання, поранення, контузії, травми чи каліцтва отримані.

Що стосується наданого позивачем висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 року № 273/Ж (а.с. 15), суд зауважує, що він не містить відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Зокрема, з Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 року № 273/Ж вбачається, що жодної обставини або факту останній не встановлює, не підтверджує та не спростовує, лише зазначає, що сліди від поранення не протирічать механізму та давності утворення, можливо в строк та за обставин, на які вказує сам же обстежуваний. Іншими словами, останній лише допускає можливість їх отримання при обставинах зі слів позивача, однак не встановлює цей факт достовірно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подані позивачем документи, зокрема, висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, витяг з протоколу Центральної ВЛК Міноборони України та довідка МСЕК не є визначальними для встановлення наведених обставин та не можуть підтверджувати обставини, за яких позивачем отримано поранення.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.

Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі 822/220/18, висновки якого при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин має враховувати суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

Враховуючи, що відповідачем належним чином доведено правомірність прийняття рішення, викладеного у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України від 24.05.2019 № 62, про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - Сумський міський військовий комісаріат про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко