Справа № 280/2435/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 серпня 2019 року Справа № 280/2435/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2019;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.04 2019;

3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.04 2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що отримані ним податкові повідомлення-рішення суперечать нормам діючого законодавства. Позивач вказує, всупереч нормам чинного законодавства банк не включив суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) па користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено). Крім того, вважає, що сам факт прощення боргу не відбувся, оскільки на теперішній час вчиняються дії щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині суми розрахунку виконані з порушенням норм чинного законодавства, що є також підставою для їх скасування. Крім того, вважає, що до даних правовідносин мають застосовуватись норми Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" № 321-VIII від 09 квітня 2015 року, оскільки позивачем брався кредит в іноземній валюті. Просить позов задовольнити у повному обсязі та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 27.05.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 26.06.2019.

11.06.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що на підставі норм Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 216 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2015 році платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено порушення позивачем норм Податкового кодексу України, яке виразилось у несплаті податку з доходів фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) боргу за кредитним договором в сумі 2636080,01 грн, несплаті військового збору з даної суми та неподанні річної податкової декларації за 2015 рік, у зв`язку з чим винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Олександрівським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 на поштову адресу, надіслано лист для надання декларації про доходи одержані за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Однак, лист повернувся з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач вказує, що висновки, викладені в акті перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Призначене на 26.06.2019 підготовче судове засідання відкладено на 27.06.2019.

Протокольною ухвалою суду від 27.06.2019 відкладено, розгляд справи та призначено підготовче засідання на 15.07.2019.

Ухвалою суду від 15.07.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 15.07.2019 відкладено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 23.07.2019.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та додатково зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка проведена відповідачем з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки позивач не отримував повідомлення про її проведення.

Протокольною ухвалою суду від 23.07.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 05.08.2019.

05.08.2019 до суду від представника відповідача надійшла заява, у якій просить суд розглянути справу у письмовому провадженні.

Представник позивача в судове засідання 05.08.2019 не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

На підставі наданих письмових доказів судом встановлено такі обставини.

У період з 30.07.2018 по 10.08.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено проведена позапланова невиїзна документальна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2015 році платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 07.03.2019 №105/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті донараховано військового збору за 2015 рік у сумі 39532,07 грн.;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 Податкового кодексу України не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік.

- пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 526485,20 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 07.03.2019 №105/08-01-13-05/ контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- від 17.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 658106,50 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 526485,20 грн. та 131621,30 грн. за штрафними санкціями;

- від 17.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 49415,09 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 39532,97 грн. та 9883,02 грн. за штрафними санкціями;

- від 17.04.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючого органу стали висновки акту перевірки позивача, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків.

В Акті перевірки податковий орган обґрунтовує свою позицію наступним.

Згідно отриманої інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2015 рік про доходи та майновий стан, встановлено, що ОСОБА_1 отримала дохід за ознакою «126» в сумі 2636080,01 грн.

Згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів») встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід у сумі 2636080,01 грн. від AT «Райфайзен Банк Аваль» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)». Вид доходи - анулювання суми основного боргу за кредитним договором.

З метою підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2015 року в сумі 2636080,01 грн., ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист від 01.10.2018 №32832/10/08-01-49- 07 на адресу «Райфайзен Банк Аваль».

AT «Райфайзен Банк Аваль» листом від 23.10.2018 №1406 надано підтвердження інформації про суми виплачених (нарахованих) доходів за ознакою «126» в сумі 2636080,01 грн. ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу (кредиту) анульований кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України.

AT «Райфайзен Банк Аваль» супровідним листом від 23.10.2018 №1406 надано копії договору про прощення боргу за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2004. Договір про прощення боргу підписала особисто ОСОБА_1 .

Згідно договору про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006 заборгованість за основним боргом в розмірі 115127,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2636080,01 грн по курсу НБУ на дату укладення договору.

Враховуючи наведене, контролюючий орган дійшов висновку про отримання позивачем у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 2636080,01 грн, з якого позивачем не було сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вважає, що сума коштів, прощена за рішенням AT «Райфайзен Банк Аваль», не є додатковим благом позивача, а відтак у позивача не виникало обов`язку подавати декларацію про майновий стан та доходи та сплачувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з такої суми.

Судом встановлено, що 23.08.2006 між позивачем (Позичальник) та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Кредитор) укладено Кредитний договір №014/17-41/950-38, відповідно до пункту 1.1 якого Кредитор, на положеннях і умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії (надалі кредит) з лімітом 230000,00 доллар США.

10.03.2015 між позивачем (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) укладено Договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006, відповідно до п.2 якого у зв`язку з погашенням Позичальником до підписання цього Договору частини заборгованості за Кредитним договором в розмірі 55000,00 доларів США, , Сторони домовились, що з дати укладення цього Договору Кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) основної суми боргу Позичальника в розмірі 115 127,52 доларів США, що складає еквівалент2636080,01 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього Договору.

Пунктом 6 вказаного Договору позивача повідомлено відповідно до пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України про часткове анулювання (прощення) боргу в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), та про те, що сума анульованого (прощеного) боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

Судом встановлено, що Договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006 підписаний позивачем (а.с.60-64), що сторонами не заперечувалось.

Податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з суми анульованої (прощеної) заборгованості позивачем не нарахований та не сплачений, також не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 179.1 ст.179 ПК України встановлено обов`язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Підпунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування податков на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За змістом пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведені вище норми чинного законодавства свідчать, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Вказане відповідає правовій позицій Верховного Суду, висловленій постанові від 10 травня 2018 року по справі №802/142/17-а, та від 07 червня 2018 року у справі №809/1343/17.

З матеріалів справи судом встановлено, що сума прощеної заборгованості складає 2636080,01 грн, при цьому, судом встановлено, що вказана сума боргу є основною сумою боргу (неповернутого кредиту) та не включає в себе штрафи, пеню, тощо, таке анулювання (прощення) здійснене за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

За таких підстав слід вважати, що анульована банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні ПК України, та підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Зазначений дохід позивач був зобов`язаний включити до податкової декларації за 2015 рік та сплатити з нього податок з доходів фізичних осіб .

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходів, отриманих платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту «д» пункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Отже, посилання позивача на вищевказану норму є необґрунтованим та безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зміни валюти зобов`язання з іноземної у гривню не відбувалося.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, позивач належним чином повідомлений банком про суму анулювання (прощення) заборгованості на вказаних умовах та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази дотримання банком порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, а відтак наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

В ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що позивач не подавав річної податкової декларації за 2015 рік.

Крім того, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 цього Кодексу.

Таким чином, за встановлених вище обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага зумовлює висновок про правомірність визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем порядку повідомлення про проведення перевірки, суд зазначає, що положеннями п.75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові та позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. (абз. 6 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України)

Відповідно до положень п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Судом встанровлено, що підставою для проведення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перервірки позивача стала інформація AT «Райфайзен Банк Аваль» про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага за ознакою доходу « 126» у розмірі 2636080,01 грн, у 2015 році, яка не була включена позивачем до загального річного оподаткованого доходу, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, не сплачено податок на доходи фізичних осіб, військовий збір.

Пунктом 79.1 ст.79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п. 79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Позивач зазначає, що копія наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце її проведення не були вручені позивачу під розписку до початку проведення перевірки, у зв`язку з чим вважає, що у контролюючого органу не виникло право на проведення перевірки.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Однак, судом встановлено, що перевірка позивача проведена на підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки №218 від 21.01.2019, копія якого направлена на адресу позивача разом з письмовим повідомленням про проведення позапланової виїзної перевірки від 22.01.2019 №39/904/14/08-01-13-05-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.01.2019.

Враховуючи, наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем в повній мірі та належним чином виконано обов`язок щодо завчасного повідомлення позивача про проведення перевірки, у зв`язку з чим суд відхиляє аргументи позивача щодо порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки.

Також безпідставними є посилання позивача на те, що факт прощення боргу не відбувся з посиланням на те, що новими кредиторами вчиняються дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006, оскільки, як встановлено з Договору про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006, відповідно до п.3 сторони підтвердили, що після часткового анулювання (прощення) Кредитором основної суми боргу Позичальника у сумі, визначеній в п.2 Договору, розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором станом на момент укладання цього Договору складає еквівалент 528923,11 доларів США.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що у зв`язку з частковим анулюванням (прощенням) боргу зобов`язання позивача за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006 не припинились, а тому вчинення дії щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором не може бути підставою для висновків про скасування рішення банка про анулювання (прощення) боргу.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для присудження понесених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відсутні, отже розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 14.08.2019.

Суддя М.О. Семененко