Справа № 415/4379/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа № 415/4379/17

провадження № К/9901/20114/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про зобов`язання призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради на постанову Лисичанського міського суду Луганської області у складі судді Коваленко Н.В. від 6 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Шишова О.О., Сіваченка І.В., Чебанова О.О. від 24 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про зобов`язання призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради призначити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з дня звернення за її призначенням з 2 лютого 2017 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 6 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з дня звернення за її призначенням - з 2 лютого 2017 року.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 Порядку № 505 не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги. Чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на признання такої допомоги особі в подальшому.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 6 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14 листопада 2014 року № 924000437 ОСОБА_1 зареєстрована в м. Луганську. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

На підставі наданої заяви ОСОБА_1 була призначена грошова допомога відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, а саме: сину ОСОБА_3 , з 14 листопада 2014 року по 13 травня 2015 року у розмірі 884,00 грн щомісячно; з 14 травня 2015 року по 13 листопада 2015 року - 884,00 грн щомісячно; з 11 січня 2016 року по 10 липня 2016 року - 884,00 грн щомісячно; з 11 липня 2016 року по 10 січня 2017 року - 884,00 грн щомісячно. ОСОБА_1 , як працездатній особі, з 14 листопада 2014 року по 13 січня 2015 - 442,00 грн щомісячно; з 14 січня 2015 року по 13 березня 2015 року - 221,00 грн щомісячно. З 14 березня 2015 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги як не працевлаштованій на підставі пункту 7 Порядку № 505.

ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради із заявою від 27 січня 2017 року, додавши до неї довідку Луганського Державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка від 27 січня 2017 року № 90. Вказана заява з довідкою були надіслані поштою та отримані відповідачем 2 лютого 2017 року.

Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради листом від 16 лютого 2017 року № 1392 повідомлено ОСОБА_1 про те, що 14 листопада 2014 року позивачка звернулась до УПСЗН з заявою про надання грошової допомоги, в якій зазначила, що не працевлаштована. З огляду на зазначене допомога була призначена як працездатній особі, яка не працює. Зміна категорії «працездатна особа, яка не працює» на «працездатна особа, яка працевлаштована», після припинення виплати допомоги відповідно до п. 7 Порядку, не передбачена.

11 липня 2017 року ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою про призначення виплат щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 19 січня 2017 року.

Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради листом від 1 серпня 2017 року № 6897 позивачці було повідомлено, що необхідні роз`яснення по питанню припинення надання вказаної допомоги вже були надані.

6. Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , відповідно до Порядку № 505, була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: - сину ОСОБА_1 ОСОБА_3 з 14 листопада 2014 року по 13 травня 2015 року у розмірі 884,00 грн щомісячно; з 14 травня 2015 року по 13 листопада 2015 року - 884,00 грн щомісячно; з 11 січня 2016 року по 10 липня 2016 року - 884,00 грн щомісячно; з 11 липня 2016 року по 10 січня 2017 року - 884,00 грн щомісячно. ОСОБА_1 , як працездатній особі, з 14 листопада 2014 року по 13 січня 2015 - 442,00 грн щомісячно; з 14 січня 2015 року по 13 березня 2015 року - 221,00 грн щомісячно. З 14 березня 2015 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги як не працевлаштованій на підставі пункту 7 Порядку № 505. Підпунктом 5 пункту 3 Порядку № 505 чітко і недвозначно прописано, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. При цьому Порядок не визначає жодних додаткових умов щодо призначення допомоги особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 Порядку.

8. Відзиву на касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 6 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

10. Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

11. Пунктом 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

12. Згідно із пунктом 3 Порядку № 505 для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

13. Пунктом 7 Порядку № 505 передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

14. Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. За таких обставин, коли з моменту припинення виплати грошової допомоги (14 березня 2015 року) по день звернення позивачки до відповідача із заявою про виплату їй вказаної допомоги (2 лютого 2017 року ), як працевлаштованої особи, минув шестимісячний строк, тобто наступний строк в розумінні пункту 3 Порядку № 505, то у відповідача відсутні правові підстави для непризначення грошової допомоги, посилаючись на пункт 3 Порядку № 505, оскільки грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

16. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2019 року у справі № 227/513/17.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

17. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради залишити без задоволення, а постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 6 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний