Справа № 520/3778/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 р. Справа № 520/3778/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.05.19 року по справі № 520/3778/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд зобов`язати відповідача визнати його пенсіонером за віком.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано, що він досягнув пенсійного віку - 45 років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому має право на визнання його пенсіонером за віком.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ йому з 10.06.2004 призначено пенсію за вислугою років в розмірі 50% грошового забезпечення та видано пенсійне посвідчення (а.с.6).

З 01.01.2019 пенсію позивача перераховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років (а. с. 62).

У січні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою, яка містила вимоги про надання довідки про визнання пенсіонером за віком та направлення зазначеної інформації до Державної фіскальної служби України ГУ ДФС у Харківській області (а.с. 8).

За результатом розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області додатком до листа від 12.02.2019 № 150/В-14 надіслало позивачу довідку № 1162 від 19.02.2019, у якій зазначило, що позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 10.06.2004.

Не погодившись із відмовою відповідача визнати його таким, що отримує пенсію за віком, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач, у спірних правовідносинах рішення у формі протоколу (рішення) не приймав, а отже, відмови у призначенні пенсії не вчиняв, суд, виходячи зі змісту положень КАС України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що в системі пенсійного забезпечення України військовослужбовці (та інші прирівняні до них особи) мають право на призначення пенсії за спеціальним законом, а саме: за нормами Закону № 2262-ХІІ. Якщо особа виявила бажання та відповідає необхідним критеріям щодо віку та стажу, така особа має право звернутися до територіального управління з заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Нормами Закону № 2262-ХІІ передбачені такі види пенсійного забезпечення військовослужбовців:

а) довічна пенсія за вислугу років (призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, при наявності встановленої Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України);

б) пенсія по інвалідності (призначається військовослужбовцям, які стали інвалідами за умов, передбачених Законом);

в) пенсія в разі втрати годувальника (призначається членам сімей військовослужбовців, які загинули чи померли або пропали безвісти).

Вказаним законом не передбачено такого виду пенсії як пенсія за віком, адже ті особи, які досягли відповідного віку та мають необхідний стаж, за нормами Закону № 2262-ХІІ мають право на призначення пенсії за вислугу років, а не пенсії за віком.

Водночас умови призначення пенсії за віком визначено ст. 26 Закону №1058, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку.

Отже, пенсія за вислугу років за нормами Закону № 2262-ХІІ та пенсія за віком за нормами Закону № 1058 - це різні види пенсії, які не можуть бути призначені одночасно. В свою чергу, особа, якій призначено пенсію за вислугу років, не може вважатися такою, що є пенсіонером за віком, оскільки такий вид пенсії за нормами Закону № 2262-ХІІ прямо не передбачений. Досягнення такою особою 45 річного віку та наявність необхідного стажу дає право на призначення пенсії за вислугою років, але не дає право на призначення пенсії за віком. А тому така особа може реалізувати своє право на отримання статусу пенсіонера за віком лише після досягнення 60-річного віку, наявності необхідного мінімального страхового стажу та безпосереднього звернення до територіального управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

З огляду на матеріали справи, позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ з 10.06.2004 в розмірі 50% грошового забезпечення та на день призначення пенсії йому виповнилося 45 років. В межах розгляду справи встановлено, що позивачем право на звернення до територіального управління із заявою про призначення пенсії за віком не реалізовано. Отже, позивач отримує пенсію за вислугою років та не має правових підстав для визнання його таким, що отримує пенсію за віком.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що він є пенсіонером за віком, оскільки на день призначення пенсії за нормами Закону України № 2262-ХІІ він досяг 45 річного віку, що є пенсійним віком для військовослужбовців, колегія суддів вважає помилковими.

Досягнення 45 річного віку та наявність загального трудового стажу не менше 25 календарних років, з них не менше 12, 6 років становить військова служба, є обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ та жодним чином не впливає обсяг реалізації прав позивача на призначення пенсії за віком.

Посилання заявника скарги на те, що призначення пенсії за вислугою років після досягнення 45 років є призначенням пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого Законом № 1058 колегія суддів відхиляє, адже спірні правовідносини не регулюються нормами вказаного Закону та є довільним тлумаченням позивачем норм чинного законодавства, що стосується пенсійного забезпечення громадян України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач, отримуючи пенсію за вислугою років за нормами Закону № 2262-ХІІ, не може вважатися таким, що отримує пенсію за віком, а тому вимоги позивача про визнання його пенсіонером за віком та надання довідок подібного змісту є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача порушень прав позивача, які б потребували судового захисту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 по справі № 520/3778/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова