Справа № 590/ 23/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 р.Справа № 590/ 23/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Калиновського В.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Даниленка О.В., відповідача - Лисиці Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Агроінвест" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 25.04.19 року по справі № 590/23/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Агроінвест"

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправними та скасування припису і постанови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" звернулося до Ямпільського районного суду Сумської області з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просило суд визнати протиправною та скасувати постанову № СМ1963/50/ЛВ/ТД-ФС віл 15 листопада 2018 року, винесену заступником начальника управління Держпраці у Сумській області, і якою на ТОВ "РОСАГРОІНВЕСТ" накладено штраф у розмірі 1 005 210,00 грн.

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 15.01.2019 адміністративну справу № 590/23/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови передано за підсудністю до Сумського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 по справі № 590/23/19 первісного позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" замінено правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба Агроінвест" (далі по тексту - ТОВ «Дружба Агроінвест», позивач) у зв`язку із зміною найменування юридичної особи.

19.03.2019 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням якої просить:

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 16 листопада 2018 року № СМ 1963/50/АВ/П;

- визнати протиправною та скасувати постанову № СМ 1963/50/АВ/ТД-ФС від 15 листопада 2018 року, винесену заступником начальника управління Держпраці у Сумській області, якою на ТОВ "РОСАГРОІНВЕСТ" накладено штраф у розмірі 1 005 210 (один мільйон п 'ять тисяч двісті десять) гривень 00 коп.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 по справі № 590/23/19 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Агроінвест" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 по справі № 590/23/19 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що відносини між позивачем та вказаними в акті інспекційного відвідування фізичними особами не є трудовими, оскільки склалися на підставі цивільно-правових договорів підряду. Зміст вказаних вище договорів свідчить про те, що виконавці за цими договорами не підлягають внутрішньому трудовому розпорядку, виконують роботу на свій страх і ризик, отримують не заробітну плату, а винагороду, і не забезпечуються будь-якими умовами праці з боку замовника. Разом з тим, до компетенції відповідача та суду не належить аналіз змісту цивільно-правових договорів та визнання їх трудовими договорами, у зв`язку з чим вважає, що відповідач, здійснивши такий аналіз, вийшов за межі своїх повноважень.

Стверджує, що для накладення штрафу за ч.2 ст.265 КЗпП України необхідна сукупність двох умов : фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору та виплата заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску. Однак, позивачем сплачено єдиний внесок за всіма договорами про надання послуг та виконання робіт з фізичними особами, а отже, враховуючи викладене вище, у спірних відносинах відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за вказаною нормою.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно послався на Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, який втратив чинність 29.12.2017. Пояснив, що постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якої було проведено перевірку позивача та винесено оскаржувані постанову та припис, визнано протиправною та нечинною в судовому порядку. Відтак, є незаконними результати перевірки, викладені в акті № СМ1963/50/АВ від 25.10.2018, та як наслідок - оскаржувані постанова та припис також є незаконними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 по справі № 590/23/19, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що зміст договорів підряду, укладених позивачем із фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також зміст актів виконаних робіт свідчить про наявність між сторонами договорів саме трудових, а не цивільно-правових відносин. Крім того, неодноразове укладення договорів підряду з фізичними особами свідчить про систематичне виконання ними трудових функцій на підприємстві відповідно до виконуваної роботи. Стверджує, що роботи з фасування та навантаження мінеральних добрив, які віднесені до робіт підвищеної небезпеки, не можуть виконуватися особами на умовах цивільно-правових договорів на власний ризик, оскільки за дотримання безпечних умов виконання таких робіт відповідає саме роботодавець. Пояснив, що вказані вище договори підряду позивачем було надано державному інспектору праці самостійно, на власний розсуд. При цьому, останнім не проводилась перевірка правильності укладення цивільно-правових договорів підряду, аналіз їх змісту, відповідність вимогам чинного законодавства тощо. Вказує, що розгляд справи про накладення штрафу на ТОВ «Дружба Агроінвест» відбувся за участю директора підприємства ОСОБА_10 , який надав пояснення та зауваження. Враховуючи викладене, вважає, що ГУ Держпраці у Сумській області дотримано як процедуру проведення інспекційного відвідування, так і розгляду справи про накладення штрафу відносно позивача. Вказує, що у розумінні абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України допущення працівника до роботи без укладення трудового договору та несплата за нього єдиного внеску є окремими складами правопорушення. Враховуючи викладене вище, вважає оскаржувані постанову та припис такими, що винесені правомірно і скасуванню не підлягають.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.10.2018 начальником Управління Держпраці у Сумській області прийнято наказ № 1791 про проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю Товариства з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" (т.1, а.с. 116).

На підставі наказу від 23.10.2018 № 1791 начальником Управління Держпраці у Сумській області видано направлення № 908/СМ 1963 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання, дійсне у період з 24.10.2018 по 25.10.2018 (т.1, а.с. 117).

З 24.10.2018 по 25.10.2018 посадовою особою Управління Держпраці у Сумській області було проведено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" щодо дотримання законодавства про працю, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № СМ1963/50/АВ від 25.10.2018 (т.1, а.с. 121).

Перевіркою встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення до виконання робіт ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

15.11.2018 на підставі висновків акту інспекційного відвідування відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ1963/50/АВ/ТД-ФС, якою на позивача за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України накладено штраф в розмірі 1005210, 00 грн. (т.1, а.с. 127-128).

16.11.2018 відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень № СМ1963/50/АВ/П, яким з метою забезпечення належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" забезпечити виконання вимог статті 24 КЗпП України, не допускати до виконання роботи працівників без укладання трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. (т.1, а.с. 178).

Не погодившись із вказаною вище постановою та приписом, ТОВ «Дружба Агроінвест» звернулось до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відносини між позивачем та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 фактично є трудовими, однак, трудового договору з вказаними особами позивачем укладено не було, трудові відносини у встановленому порядку не було оформлено, а тому Управлінням Держпраці у Сумській області правомірно накладено на позивача штраф за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України та винесено припис про усунення виявлених порушень.

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам справи та перевіряючи застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року, який був чинним до 14.05.2019 (далі по тексту - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №295.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник (підпункт 3 пункт 5 Порядку № 295).

Відповідно до положень підпунктів 3, 6 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту, а також за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для призначення інспекційного відвідування ТОВ «Дружба Агроінвест» слугував лист Шосткинського об`єднаного УПФУ від 205.10.2018 № 12915/06-12, яким на адресу відповідача направлено інформацію та матеріали по ризикових суб`єктах господарювання, що свідчать про можливі ознаки використання праці неоформлених працівників та порушення законодавства про працю. У переліку підприємств, надісланому Шосткинським об`єднаним УПФУ, наявне і ТОВ «Росагроінвест», щодо якого в якості ознаки ризиковості зазначено зменшення чисельності працюючих та цивільно-правові угоди більше ніж 10%.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач мав передбачені підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 295 підстави для призначення інспекційного відвідування відносно позивача.

Та обставина, що станом на час розгляду справи Порядок № 295 був визнаний нечинним у судовому порядку, не впливає на правомірність дій відповідача щодо призначення інспекційного відвідування, оскільки відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Отже, положення Порядку № 295 втратили чинність лише з дати набрання відповідного рішення суду апеляційної інстанції - 14.05.2019, і станом на час проведення інспекційного відвідування (25.10.2018) були чинними.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на норми Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, який втратив чинність 29.12.2017, є помилковим, однак, не свідчить про недотримання відповідачем процедури призначення та проведення інспекційного відвідування позивача.

Виходячи зі змісту наказу ГУ Держпраці у Сумській області від 23.10.2018 № 1791, направлення № 908/СМ 1963 на проведення інспекційного відвідування, акту інспекційного відвідування, відповідач послався саме на норми Порядку № 295, який був чинним на час виникнення спірних відносин, а не на норми Порядку № 390.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання позивача на порушення порядку призначенні та проведення інспекційного відвідування ТОВ «Росагроінвест» (в подальшому - ТОВ «Дружба Агроінвест»).

Відповідно до пунктів 19-21 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (п.23 Порядку № 295).

Згідно з пунктом 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 25.10.2018 державним інспектором праці було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Росагроінвест».

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 25.10.2018 № СМ 1963/50/АВ, яким зафіксовано порушення позивачем ч. 3 ст.24 КЗпП України, та припис про зобов`язання ТОВ «Росагроінвест» усунути вказане порушення до 30.11.2018.

Щодо наявності підстав для прийняття постанови від 15.11.2018 № СМ 1963/50/АВ/ТД-ФС, якою на позивача на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у зв`язку з допущеним порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За визначенням ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною 1 статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Отже, діяльність працівника в рамках трудового договору характеризується наступними правовими ознаками: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); не на свій страх і ризик, а шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Вказані ознаки трудового договору витікають як зі статей КЗпП, так і з спеціальних законів, що регулюють трудові відносини (зокрема Закону України "Про відпустки", Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про охорону праці").

Водночас, відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України).

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.839 ЦК України).

Таким чином, основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик; предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, за наслідками яких замовник зобов`язується оплатити підрядникові виконану ним роботу, тобто предметом є кінцевий результат, а не процес праці; метою договору підряду є отримання певного матеріального результату.

Так, Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року по справі №127/21595/16-ц дійшов аналогічного висновку, зазначивши, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Росагроінвест" (Замовник) укладено договори підряду з наступними виконавцями:

- ОСОБА_3 від 24.08.2018 № 15, від 01.09.2018 № 2, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): фасування мінеральних добрив у б/бег (т.1, а.с. 24, 25);

- ОСОБА_9 від 11.09.2018 № 15, від 01.10.2018 № 5, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): ремонт залізничного полотна (т.1, а.с. 26, 27);

- ОСОБА_4 від 01.02.2018 № 24, від 01.01.2018 № 23, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): розвантаження-навантаження автокраном вагонів відкритого типу та автомашин мінеральними добривами (т.1, а.с. 28, 29);

- ОСОБА_8 від 17.09.2018 № 16, відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): ремонт залізничного полотна (т.1, та.с. 30);

- ОСОБА_1 від 25.01.2018 № 9, від 06.02.2018 № 9, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): фасування мінеральних добрив у б/бег (т.1, а.с. 31, 32);

- ОСОБА_2 від 01.01.2018 № 6, від 01.02.2018 № 6, від 01.03.2018 № 1, від 01.04.2018 № 1, від 01.05.2018 № 1, від 01.06.2018 № 1, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): ремонтні роботи обладнання; обслуговування КІП; навантаження та фасування мінеральних добрив (т.1, а.с. 33-38);

- ОСОБА_5 від 01.01.2018 № 4, від 01.02.2018 № 4, від 01.03.2018 № 4, від 01.04.2018 № 4, від 01.05.2018 № 4, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): ремонт залізничного полотна (т.1, а.с. 39-44);

- ОСОБА_7 від 01.02.2018 № 3, від 05.03.2018 № 3, від 01.04.2018 № 3, від 21.05.2018 № 5, від 01.06.2018 № 5, від 01.07.2018 № 1, від 15.08.2018 № 12, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): ремонт залізничного полотна (т.1, а.с. 45-50);

- з ОСОБА_6 від 01.01.2018 № 5, від 01.02.2018 № 5, від 01.03.2018 № 5, від 01.04.2018 № 5, від 01.05.2018 № 5, від 01.06.2018 № 3, від 01.07.2018 № 3, від 01.08.2018 № 3, відповідно до п. 1.1 яких Виконавець зобов`язується на свій страх і ризик у міру виробничої необхідності Замовника виконати наступні роботи (надати послуги): ремонт залізничного полотна (т.1, а.с. 50-58).

На підтвердження виконання вищевказаних договорів позивачем надано акти прийому-здачі виконаних підрядних робіт (т.1, а.с. 24-58, зворотній бік), платіжні доручення, відомості на виплату грошей, відомості нарахування коштів (т.1, а.с. 59-76).

Зі змісту вказаних документів вбачається, що предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат, оскільки в жодному з договорів не зазначено обсяг роботи, виконання якого є предметом договору.

Зокрема, у договорах із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на фасування та укладання добрив не зазначено певної норми (кількості тон, літрів або біг-бегів), за умови досягнення якої договір вважається виконаним, а його результат - досягнутим.

У договорах на виконання робіт щодо ремонту залізничного полотна не вказано ані місцезнаходження об`єкта, де повинні виконуватися роботи, ані обсягу робіт (кількості метрів, кілометрів полотна, яку слід відремонтувати), ані порядку оплати виконаної роботи (фіксована ціна за виконання певного обсягу роботи, на підставі узгодженої сторонами розцінки в залежності від обсягу виконаних робіт чи кількості днів виконання робіт, чи в інший спосіб). Натомість, у зазначених договорах вказано, що виконання робіт відбувається в міру виробничої необхідності замовника, що вказує на те, що така необхідність протягом дії договору виникає систематично та предметом договору є саме виконання трудової функції з ремонту залізничного полотна.

У договорі з ОСОБА_4 на виконання робіт з навантаження-розвантаження автокраном вагонів та автомашини мінеральними добривами відсутній як запланований обсяг робіт або кінцевий результат, так і порядок оплати.

Враховуючи викладене, за договорами підряду, укладеними з позивачем, фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, протягом встановленого строку. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг роботи, яку необхідно виконати (завдання), а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги).

Порядок оплати виконаних робіт обумовлений лише у договорах на фасування та укладення мінеральних добрив з виконавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в яких вказано розцінку за одну тонну - 1,97 грн. У договорах з іншими виконавцями та з іншим предметом таких розцінок або іншого порядку оплати робіт не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що предметом вказаних вище договорів є не кінцевий результат, характерний для договорів підряду, а процес праці, що є ознакою трудових відносин.

Слід відмітити, що обсяг виконаної роботи (кількість тонн розфасованих добрив) зазначено лише в актах прийому-передачі виконаних робіт, складених за результатами виконання договорів із ОСОБА_1 та ОСОБА_3

З інших актів прийому-здачі підрядних робіт, складених за результатами виконання робіт договорів із ОСОБА_13 на виконання ремонтних робіт обладнання, обслуговування КВП, навантаження та розфасування мінеральних добрив, ОСОБА_4 на виконання робіт з розвантаження-навантаження автокраном вагонів та автомашини мінеральними добривами, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 на виконання робіт з ремонту залізничного полотна неможливо встановити обсяг виконаних робіт та принцип, за яким здійснювалась оплата, оскільки зазначена лише кінцева сума, яка підлягає виплаті виконавцю.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені вище угоди не були спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а були пов`язані із самим процесом праці, що є характерним для трудових функцій.

Вищевикладене спростовує доводи апелянта про безпідставне визначення цивільних відносин між позивачем та вказаними вище особами як трудових.

Крім того, відповідно до п.п. 5.1, 6.2 наданих позивачем договорів усі працівники забезпечувалися відповідно до норм ст. 166 Кодексу законів про працю України засобами захисту - респіраторами, рукавицями, та зобов`язані були утримувати робоче місце у належному стані, що свідчить про поширення самим позивачем на спірні відносини вимог трудового законодавства та, як наслідок, про існування між ТОВ «Росаігроінвест» та вказаними визе фізичними особами саме трудових відносин, а не цивільно-правових.

Колегія суддів відмічає, що ТОВ «Росагроінвест» систематично укладалися однотипні договори на виконання одних і тих самих робіт з одними і тими самими особами, зокрема, зі ОСОБА_3 - 24.08.2018 на період до 31.08.2018, та 01.09.2018 - до 30.09.2018, із ОСОБА_14 - 11.09.2018 по 30.09.2018, 01.10.2018 по 31.10.2018, із ОСОБА_4 - 01.01.2018 по 31.01.2018, 01.02.2018 - по 11.02.2018, із ОСОБА_1 - 25.01.2018 по 31.01.2018, з 06.02.2018 по 12.02.2018, із ОСОБА_2 - щомісячно на повний робочий місяць з січня 2018 року по червень 2018 року, з ОСОБА_5 - щомісячно на повний робочий місяць з січня 2018 року по травень 2018 року, з ОСОБА_7 - щомісячно з лютого 2018 року по серпень 2018 року, з ОСОБА_6 - щомісячно на повний робочий місяць з січня 2018 року по серпень 2018 року.

Таким чином, фізичні особи за цими договорами повинні були виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк.

Про трудовий характер відносин між ТОВ «Росагроінвест» свідчить також і той факт, що відповідно до п.47 «Переліку робіт з підвищеною небезпекою», затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №232/10512, роботи, пов`язані з виробництвом, зберіганням, транспортуванням та застосуванням агрохімікатів, пестицидів, гербіцидів віднесено до робіт з підвищеною небезпекою, на які відповідно до статті 21 Закону України "Про охорону праці" дозвіл повинен одержати роботодавець.

Оскільки декларацію подає саме роботодавець, то роботи підвищеної небезпеки можуть виконуватись виключно працівниками даного роботодавця, відтак, до таких робіт можуть бути допущені виключно наймані працівники роботодавця, який подав декларацію відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, а не фізичні особи за цивільно-правовими договорами.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відносини за цивільно-правовими угодами, укладеними між позивачем та вказаними вище фізичними особами, фактично є трудовими, а сторони таких угод прирівняні до працівників та роботодавця.

Однак, позивачем не проведено оформлення вказаних трудових відносин шляхом підписання трудового договору, видання відповідного наказу чи розпорядження роботодавця чи уповноваженого ним органу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт допущення позивачем 9 працівників - ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а отже, порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 КЗпП України.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.07.2018 по справі № 820/1432/17, від 26.09.2018 по справі № 822/723/17, від 13.06.2019 по справі № 815/954/18, від 13.06.2019 по справі № 820/2507/18.

З приводу доводів позивача про те, що до компетенції відповідача та суду не належить аналіз змісту цивільно-правових договорів та визнання їх трудовими договорами, колегія суддів зазначає, що в даному випадку ані судом, ані відповідачем не проводився аналіз цих договорів на предмет їх відповідності вимогам законодавству чи правомірності укладення, дотримання сторонами їх умов тощо, а лише проаналізовано їх зміст виключно в розрізі спірних відносин щодо накладення на позивача штрафу за порушення ч.3 ст.24 КЗпП України.

Отже, та обставина, що інспектором праці кваліфіковано відносини між позивачем та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як трудові, а не цивільно-правові, в даному випадку не свідчить про перевищення інспектором праці своїх повноважень.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що договори із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не витребувались відповідачем, а були надані позивачем до Управління Держпраці у Сумській області самостійно, на власний розсуд.

Так, у вимозі від 24.10.2018 № СМ1963/50/АВ/НД (т.1, а.с.18) інспектором було поставлено питання про надання копій заяв та наказів про прийняття працівників, документів, що підтверджують виконання робіт на умовах укладених трудових договорів та інших документів, передбачених чинним законодавством, повідомлень органам ДФС про прийняття працівників, звітів про нарахування ЄСВ, витягу з ЄДРПОУ, штатного розпису, табелів обліку використання робочого часу, відомостей про нарахування і виплату заробітної плати, і на цю вимогу ТОВ «Росагроінвест» було добровільно надано копії вказаних вище договорів підряду.

У зв`язку з викладеним, твердження позивача про те, що відповідач, здійснивши такий аналіз, вийшов за межі своїх повноважень щодо проведення інспекційного відвідування, є недоречними.

Посилання на те, що надані договори підряду з фізичними особами не визнані недійсними у встановленому законом порядку, а відтак, є належним доказом цивільно-правових відносин між позивачем та фізичними особами, колегія відхиляє, оскільки сам по собі факт відсутності судового рішення про визнання вказаних вище цивільно-правових правочинів недійсними не може бути безумовним доказом існування між зазначеними особами саме цивільно-правових відносин.

Предметом доказування у справі, що розглядається, є встановлення факту наявності чи відсутності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а не дійсності зазначених угод, і суд встановлює обставини справи, що є предметом доказування на підставі всіх наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.90 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене слід дійти висновку про те, що позивачем в порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України було допущено 9 працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2019 по справі № 820/2507/18.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно з п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п.4 Порядку № 509).

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів (п.5 Порядку № 509).

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п.6 Порядку № 509).

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2018 Управлінням Держпраці у Сумській області було прийнято рішення про розгляд справи про накладення штрафу на ТОВ «Росагроінвест» та на адресу позивача надіслано відповідне повідомлення.

Як зазначає відповідач та не заперечується позивачем по справі, 15.11.2018 на засідання по розгляду справи про накладення штрафу був присутній директор ТОВ «Росаігроінвест» ОСОБА_10 , який мав змогу надати свої пояснення та зауваження з приводу виявлених порушень та акту інспекційного відвідування.

Враховуючи викладене, права позивача на надання пояснень відповідачем порушено не було.

Посилання позивача на те, що ним до Управління Держпраці у Сумській області подавались зауваження до акту інспекційного відвідування, на які не отримано відповіді, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами.

Так, позивачем не було надано копії зауважень, а також будь-яких доказів отримання таких зауважень відповідачем безпосередньо від позивача через канцелярію або направлення їх позивачем засобами поштового зв`язку. Ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі позивач не вказав навіть дати подання зауважень та не навів їх змісту, що ставить під сумнів факт подання таких зауважень та їх отримання відповідачем.

Згідно із частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В ході розгляду справи про накладення штрафу відповідачем було підтверджено допущення позивачем порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України - допущення працівників до роботи без оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 грн., у погодинному розмірі: з 1 січня - 22,41 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідач постановою від 15.11.2018 № СМ 1963/50/АВ/ТД-ФС за порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, відповідно до абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України застосував до ТОВ «Росагроінвест» штраф у розмірі 1005210 грн. (3723х30х9 кількість працівників =1005210).

Доводи позивача про те, що для притягнення до відповідальності на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України необхідна одночасна наявність двох умов - допущення працівників до роботи без оформлення трудових відносин та несплата єдиного внеску - є хибними, оскільки вказаною нормою передбачено 3 окремі склади правопорушення, за які передбачений один вид відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, якими доведено факт порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Управління Держпраці у Сумській області при винесенні постанови від 03.10.2018 №СМ1417/188/АВ/ТД-ФС, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КЗпП України, з дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 16.04.2019 дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, при цьому, виходив з вірних мотивів, однак, послався на норми матеріального права, які не підлягали застосуванню до спірних відносин, оскільки втратили чинність 29.12.2017, - положення Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390. Разом з цим, таке посилання не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 по справі № 590/23/19 слід змінити, замінивши в мотивувальній частині постанови посилання на Порядок № 390 посиланням на Порядок № 295, в іншій частині - залишити без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні..

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Агроінвест" задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року по справі № 590/23/19 змінити у мотивувальній частині, виклавши у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року по справі № 590/23/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 20.08.2019 року