Справа № 160/1288/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 серпня 2019 року Справа №160/1288/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Букіної Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року у справі № 160/1288/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 160/1288/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Вказана справа перебувала у провадженні судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа № 160/1288/19 передана на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіній Л.Є.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року в адміністративній справі № 160/1288/19 позов ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Фонду державного майна України з кадрових питань (особового складу) від 12.09.2018 року №201-р «Про звільнення ОСОБА_1 ».

- поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області з 17.09.2018 року.

- стягнуто на користь ОСОБА_1 з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізький та Кіровоградській областях середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.09.2018 року по 25.07.2019 року у розмірі 256787грн. 16 коп. (двісті п`ятдесят шість тисяч сімсот вісімдесят сім гривень шістнадцять копійок).

- у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

На адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14.08.2019 року надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року щодо поновлення заявника на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення фонду Державного майна України по Дніпропетровській області;

- зобов`язати Фонд Державного майна України у 10-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання;

- накласти на керівника Фонду Державного майна України штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину суми штрафу стягнути на користь ОСОБА_1 , іншу половину - до Державного бюджету України.

Дослідивши матеріали справи та заяву про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі кореспондують положення п. 1 ч. 6. ст. 246 КАС України, відповідно до якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно з ст. 1291 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд зазначає, що рішення суду може виконуватись як у добровільному, так і у примусовому порядку. Боржник, за власним волевиявленням, може виконати рішення суду добровільно. У разі добровільного порядку виконання рішення суду, виконавчий документ разом із заявою може бути надісланий стягувачем підприємству, установі, організації, фізичній особі. Разом з цим, стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання.

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Водночас, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на виконання рішення від 25.07.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом 08.08.2019 року видано виконавчий лист № 160/1288/19.

За твердженням заявника, відповідач не виконав рішення суду у добровільному порядку.

Проте, заявником не надано до суду доказів на підтвердження факту примусового виконання рішення суду від 25.07.2019 року.

При зверненні до суду із клопотанням про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалено судове рішення, подати звіт про виконання рішення заявником не враховано, що судовий контроль здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця).

Слід також зазначити, що приписи ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України містять дії суду щодо здійснення контролю за виконанням ухваленого ним рішення, проте встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 160/1288/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Є. Букіна