Справа № 240/9381/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/9381/19

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДФС у Житомирській області звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 16490,55 грн. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач указує, що за відповідачем рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 16490,55 грн, з яких: 12108,59 грн основного платежу, 4259,70 грн - штрафна санкція та 122,26 грн-пеня. Відповідачу нараховано грошове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 4259,70 грн відповідно до податкового повідомлення - рішення №23535413 від 18.03.2019 на суму 219,38 грн та податкового повідомлення - рішення №23565413 від 18.03.2019 на суму 4040,32 грн. Відповідач указані податкові повідомлення - рішення не оскаржив, а тому визначена в них сума грошового зобов'язання є узгодженою, в добровільному порядку не сплачена, тому набула статусу податкового боргу. Окрім цього, відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю від 17.02.2017, де самостійно визначено грошове зобов'язання в сумі 12108,59 грн та не сплачено в строки, визначені ПК України, тому дане зобов'язання має статус податкового боргу. Разом з тим, на підставі ст.129 ПК України, відповідачу нараховано пеню в сумі 122,26 грн. Головним управлінням ДФС у Житомирській області сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу № 3162-17 від 24.11.2016, однак сума боргу сплачена не була. На момент звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг у загальній сумі 16490,55 грн, який належить стягненню в судовому порядку.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 08.08.2019 об 12:30.

Представник позивача в судове засідання прибув та надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Від відповідача повернувся конверт з вкладенням з відміткою : "за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За змістом пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

У відповідності до п. 6.1 ст. 6 ПК України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39);

податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175).

Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Як видно із матеріалів справи, 18 березня 2019 року ГУ ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення - рішення №23535413, яким встановлено порушення відповідачем строку сплати суми грошового зобов'язання: орендна плата з фізичних осіб та зобов'язано сплатити штраф у сумі 219,38 грн та податкове повідомлення - рішення №23565413 від 18.03.2019, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання: орендна плата з фізичних осіб та зобов'язано сплатити штраф у сумі 4040,32 грн.

Вказані рішення направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

У пункті 288.7 ст. 288 ПК України визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

За змістом пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо, зокрема нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України).

Матеріали справи доказів оскарження чи відкликання податкових повідомлень - рішень позивача від 18.03.2019 не містять, відтак визначені в них суми податкового зобов'язання є узгодженими та належать до сплати, в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Окрім цього, судом враховано, що відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року. Подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст.287 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю від 17.02.2017, у якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 12108,59 грн (залишок) та не сплачено у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Крім того, відповідно до ст.129 ПК України позивачем нараховано пеню в розмірі 122,26 грн, що підтверджується розрахунком пені.

Наведене підтверджено розрахунком виникнення боргу та витягом інтегрованої картки платника податків, сформованими позивачем.

Абзацом першим п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

24 листопада 2016 року контролюючим органом сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" № 3162-17 із зазначенням суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 23.11.2016 у розмірі 924,95 грн.

Вказана податкова вимога, відповідно до статті 42 ПК України, вважається врученою відповідачу, проте залишена без виконання.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України визнано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У відповідності до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зауважує, що відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Натомість надані позивачем докази свідчать про невиконання платником податків у добровільному порядку обов'язків, передбачених вимогами Податкового кодексу України, в частині сплати податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 16490,55 грн.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, буд.7, м. Житомир, 10003, ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу в сумі 16490,55 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь бюджету в особі Головного управління ДФС у Житомирській області податкову заборгованість в розмірі 16490,55 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко