Справа № 760/11840/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 17 батальйону № 1 УПП м. Києва ДПП рядового поліції Бопенарь Я.В. про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №17 батальйону № 1 УПП м. Києва ДПП рядового поліції Бопенарь Я.В. про скасувати постанову серії ВР № 193590 від 21.03.2018 про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП та п. 8.1. ПДР.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 03 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 21.03.2018 відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.1. ПДР. Даною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 1020,00 гривень.

Так, що ОСОБА_1 21.03.2018 о 15 год. 38 хв., керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Еспланадній 34/2, здійснив стоянку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 з додатком 7.17, чим порушивши п. 8.1. ПДР, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позивач стверджуючи, що оскільки в його автомобілі знаходився пасажир з інвалідністю, тому у його діях відсутній склад адміністративного про порушення передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність винесеної ним постанови, оскільки в даному випадку наявний склад правопорушення, передбачений ч.5 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП України зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 33.5 ПДР України дорожній знак 5.38 позначає місця та майданчики для стоянки транспортних засобів.

Відповідно до п. 33.7 ПДР України наявність таблички до дорожнього знаку 7.17 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог правил дорожнього руху.

Згідно до вимог п. 30.3 "ґ" ПДР України на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю спереду та ззаду розміщується знак «Інвалід» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17.

Відповідно до п. 34.1 ПДР України дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Так, в підтвердження здійснення позивачем правопорушення, відповідачем було надано диск з фотодоказами з місця правопорушення, з аналізу якого вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив стоянку на місці паркування осіб з інвалідністю.

При цьому, як вірно враховано судом першої інстанції, доказів того, що автомобіль позивача призначений для перевезення інвалідів та облаштований відповідним знаком, матеріали справи не містять та дані обставини не оспорюються позивачем.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку про доведеність вчинення та наявність події вказаного адміністративного правопорушення.

Доводи позивача про те, що він перевозив особу з інвалідністю, вірно відхилені судом першої інстанції, оскільки жодним чином не спростовують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, з огляду на відсутність на його автомобілі розпізнавального знаку «Інвалід», відповідно до вимог ПДР.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при винесенні спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектор поліції діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

За таких обставин, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: