Справа № 460/2754/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7461/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Панасюк Я.М., Саїдхасанова В.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.03.2019р. в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Рівневтормет» до Головного управління ДФС у Рівненській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (суддя суду І інстанції: Друзенко Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 18 хв. 21.03.2019р., м.Рівне, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 01.04.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.11.2018р. позивач Приватне акціонерне товариство /ПрАТ/ «Рівневтормет» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Рівненській обл. № від 30.08.2018р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 31372 грн. 34 коп. за період з 14.12.2012р. до 20.08.2018р. та нараховано пеню в сумі 442564 грн. 08 коп., всього на 474296 грн. 42 коп. (Т.1, а.с.5-7).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.03.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення відповідача ГУ ДФС у Рівненській обл. № від 30.08.2018р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 7114 грн. 45 коп.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.246 і на звороті).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачем не виконувалися належним чином вимоги ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», при цьому єдиний внесок за вересень-грудень 2013 року, січень-серпень 2014 року сплачено з порушенням визначеного законом строку.

На час введення мораторію сума грошового зобов`язання з єдиного внеску не була визначена, а відтак такі суми не входили до конкурсних вимог кредитора.

Позивачем ПрАТ «Рівневтормет» скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.12-27).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представників позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою господарського суду Рівненської обл. від 05.04.2016р. у справі № 918/131/16 заяву Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Рівневтормет», правонаступником якого є позивач, про затвердження плану досудової санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство задоволено; введено процедуру санації боржника ПрАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство строком на 12 місяців до 05.04.2017р.; затверджено план санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (Т.1, а.с.17-18).

Відповідно до Плану досудової санації ПАТ «Рівневтормет», схваленого протоколом загальних зборів кредиторів № 1 від 09.02.2016р. (Т.1, а.с.74-150), ДПІ у Рівненському районі та ДПІ в м.Рівне, правонаступником яких є відповідач, були включені в Реєстр грошових вимог кредиторів ПАТ «Рівневтормет» із сумами вимог відповідно 1442341 грн. 48 коп. та 207587 грн. 26 коп. (Т.1, а.с.118).

Структура зазначеної заборгованості, яка була підтверджена судовими рішеннями, вказує на те, що станом на 31.12.2015р. заборгованість позивача по єдиному соціальному внеску складала 602000 грн. (Т.1, а.с.126).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2016р. ухвалу суду першої інстанції від 05.04.2016р. скасовано, а справу № 918/131/16 передано на розгляд господарського суду Рівненської обл. на стадії розгляду заяви ПАТ «Рівневтормет» про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство (Т.1, а.с.19-24).

Ухвалою господарського суду Рівненської обл. від 07.02.2017р. у справі № 918/131/16 заяву ПАТ «Рівневтормет» про затвердження плану досудової санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство задоволено: введено процедуру санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство строком на 12 місяців до 07.02.2018р.; затверджено план санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (Т.1, а.с.25-26).

Як вбачається з Плану досудової санації ПрАТ «Рівневтормет», схваленого протоколом загальних зборів кредиторів № 1 від 05.01.2017р. (Т.1, а.с.158-174), Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській обл. та ДПІ в м.Рівне ГУ ДФС у Рівненській області, правонаступником яких є відповідач, були включені в Реєстр грошових вимог кредиторів ПАТ «Рівневтормет» із сумами вимог відповідно 1512691 грн. 76 коп. та 257854 грн. 23 коп. (Т.2, а.с.162).

07.02.2018р. процедура досудової санації ПАТ «Рівневтормет» завершилась; за даними ЄДРСР провадження у справі про банкрутство ПАТ «Рівневтормет» не порушувалось.

30.08.2018р. відповідач ГУ ДФС у Рівненській обл. виніс рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосував до ПрАТ «Рівневтормет» штраф у розмірі 31732 грн. 34 коп. за період 14.12.2012р. до 20.08.2018р. та нарахував пеню у розмірі 442564 грн. 08 коп. (Т.1, а.с.13).

Згідно з розрахунком штрафної санкції до вказаного рішення штраф у розмірі 10 % застосований до недоїмки з єдиного внеску за різні часові проміжки упродовж 2012-2015 років, 2013 - 2015 років, 2013 - 2016 років, 2013 - 2017 років, 2013 - 2018 років, 2014 - 2018 років; пеня нараховувалася за такі ж періоди (Т.1, а.с.13-15).

Як свідчать дані облікової картки платника податків ПрАТ «Рівневтормет» з єдиного внеску (Т.1, а.с.59-73):

станом на початок 2013 року у позивача обліковувалась недоїмка з єдиного внеску на рівні 256927 грн. 23 коп., з них пеня 17107 грн. 72 коп. (Т.1, а.с.73);

станом на початок 2016 року сума недоїмки склала 578900 грн. 01 коп., а на кінець цього року 644040 грн. 46 коп. (Т.1, а.с.65, 68);

станом на початок 2017 року сума недоїмки становила 644040 грн. 46 коп. (Т.1, а.с.63);

станом на 07.02.2017р. (день введення процедури досудової санації) сума недоїмки склала 649058 грн. 33 коп., а на 07.02.2018р. (день закінчення вказаної процедури) 620388 грн. 98 коп. (Т.1, а.с.59 на звороті);

станом на 30.08.2018р. (день винесення спірного рішення) сума заборгованості становила 621182 грн. 05 коп. (Т.1, зворот а.с.60).

Позивач оскаржив рішення № від 30.08.2018р. в адміністративному порядку, вказавши власний розрахунок пені, виключивши два періоди перебування в процедурі санації (Т.1, а.с.8-9). Рішенням ДФС України № 33770/6/99-99-11-02-02-25 від 17.10.2018р. скарга платника податків залишена без задоволення (Т.1, а.с.10-12).

04.10.2018р. відповідач виставив ПрАТ «Рівневтормет» вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-57 на загальну суму боргу з єдиного внеску 1164241 грн. 94 коп., з якої сума недоїмки складає 611929 грн. 52 коп. (Т.1, а.с.16).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «Рівневтормет» перебувало в процедурі досудової санації з 07.02.2017р. до 07.02.2018р.

Оскільки ухвала господарського суду Рівненської області від 05.04.2016р. у справі № 918/131/16 про введення процедури санації була скасована в апеляційному порядку, через що законної сили не набрала, тому доводи відповідача про перебування у такій процедурі в проміжок часу з 05.04.2016р. по 29.08.2016р. судом відхилені.

Під час судового розгляду достовірно встановлено, що термін виконання зобов`язань позивача щодо сплати єдиного внеску настав до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто, до 07.02.2017р., при цьому, за весь час дії мораторію недоїмка позивача з даного виду платежу з суми 649058 грн. 33 коп. зменшилась до суми 620388 грн. 98 коп.

Як свідчать розрахунки штрафної санкції та дані облікової картки платника податків, відповідач по рішенню № від 30.08.2018р. застосував штраф та нарахував пеню до недоїмки з єдиного внеску за різні часові проміжки суцільним порядком, тобто, не виключаючи з розрахунку періоду перебування ПрАТ «Рівневтормет» в процедурі досудової санації з 07.02.2017р. до 07.02.2018р.

Оскільки у частині періоду, за який відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції та пеню, діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, а відповідач був конкурсним кредитором з відповідними вимогами і зворотного суду не доведено, то відповідне нарахування не може вважатися правомірним.

При цьому суд зауважив, що не має можливості самостійно визначити розмір штрафної санкції та пені, яка застосована правомірно, а яка ні, позаяк не наділений функцією самостійного перерахунку таких сум (а що стосується пені, то така взагалі визначається в автоматизованому режимі органом ДФС), а відповідач на якому лежить тягар доказування, розподіл таких сум по періодах не провів. Відповідно, рішення № від 30.08.2018р. підлягає до скасування в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати податкові зобов`язання, що виникли до, а виявлені після введення процедури санації, а також штрафи за їх невиконання, за встановлених обставин у даній справі є безпідставним, позаяк термін виконання грошових зобов`язань позивача, за порушення строків сплати яких застосовано штрафні (фінансові) санкції та пеню, настав до дня введення мораторію.

Якщо зобов`язання набули статусу узгоджених до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, такі зобов`язання є конкурсними, а не поточними. В свою чергу, штрафні санкції та пеня за своєю правовою природою не є самостійним зобов`язанням, а є додатковими заходами, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання і є похідними від нього.

Мораторій не зупиняє виконання боржником лише грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, тобто поточних.

Висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Функції по адмініструванню єдиного внеску передані від органів Пенсійного фонду України до органів ДФС з 01.10.2013р.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з ч.8 ст.9 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч.10 ст.9 вказаного Закону днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Із змісту ч.ч.11-12 ст.9 названого Закону слідує, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частинами 2 4 ст.25 цього Закону визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Окрім цього, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. (ч.ч.10, 13 ст.25 вказаного Закону). Орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11 ст.25 зазначеного Закону).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Щодо зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Під час судового розгляду достовірно встановлено та документально підтверджено ту обставину, що ПрАТ «Рівневтормет» перебувало в процедурі досудової санації з 07.02.2017р. до 07.02.2018р.

Якщо зобов`язання набули статусу узгоджених до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, такі зобов`язання є конкурсними. В свою чергу, штрафні санкції та пеня за своєю правовою природою не є самостійним зобов`язанням, а є додатковими заходами, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання і є похідними від нього.

Термін виконання зобов`язань позивача щодо сплати єдиного внеску настав до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто до 07.02.2017р.

Як свідчать розрахунки штрафної санкції та дані облікової картки платника податків, згідно рішення № від 30.08.2018р. відповідач застосував штраф та нарахував пеню до недоїмки з єдиного внеску за різні часові проміжки 2012-2015, 2013- 2015, 2013-2016, 2013-2017, 2013-2018, 2014-2018 років суцільним порядком, не виключаючи з розрахунку періоду перебування ПрАТ «Рівневтормет» в процедурі досудової санації з 07.02.2017р. до 07.02.2018р.

Оскільки у частині періоду, за який відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції та пеню, діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, а відповідач був конкурсним кредитором з відповідними вимогами, тому відповідне нарахування не може вважатися правомірним.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що твердження апелянта про невизначеність суми грошового зобов`язання з єдиного внеску на час введення мораторію, не відповідає дійсним обставинам справи.

28.01.2016р. Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській обл. була подана заява про включення до кредиторських вимог боржника грошові (кредиторські) вимоги в сумі 1295838 грн. 75 коп., в тому числі 706268 грн. 36 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в т.ч. сума боргу зі сплати єдиного внеску станом на 31.12.2015р. за виконавчими документами органів Пенсійного фонду України в розмірі 103820 грн. 92 коп.), та 602447 грн. 44 коп. суми боргу перед ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській обл., в тому числі 78016 грн. штрафні санкції, що застосовані згідно рішень №№ 001, 002, 003, 004, 005, 006 від 22.01.2016р., які були надіслані 25.01.2016р. (Т.2, а.с.13-26).

В уточнений план санації були включені вимоги податкового органу на загальну суму 1512694 грн. 76 коп.

Згідно вищеперерахованих рішень суми пені та штрафів були стягнуті органами державної виконавчої служби і перераховані відповідачу, про що свідчать постанови про закінчення виконавчих проваджень.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого та послідовного висновку про те, що рішення відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Рівненській обл. № від 30.08.2018р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, не ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги підставними та обґрунтованими, а тому такі підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Рівненській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.03.2019р. в адміністративній справі № 460/2754/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 14.08.2019р.