Справа № 580/915/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/915/19 Суддя першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

при секретарі Білоус А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення відповідача, видане у формі наказу № 13 від 15 січня 2019 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою»;

- зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) вх. 22777/0/5-17-СГ від 29 листопада 2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та прийняти рішення у формі наказу про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до поданого клопотання;

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, звернувся з апеляційною скаргою, у якій в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи тим, що наказ № 13 від 15 січня 2019 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою» винесений у порядок і спосіб, визначений законодавством, а рішення суду першої інстанції з приводу повторно розгляду та прийняття рішення у формі наказу є втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до нової редакції Статуту фермерського господарства «Кобзар Г.В.», затвердженого рішенням № 2 голови (засновника) фермерського господарства ОСОБА_2 від 10 січня 2018 року, ОСОБА_1 є одним із членів господарства.

29 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з клопотанням (вхідний номер Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 22777/0/5-17-СГ від 29 листопада 2017 року) в якому просив відповідно до статей 118, 121 ЗК України надати ОСОБА_1 , як члену фермерського господарства «Кобзар Г.В.», дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність заявника земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області орієнтовним розміром 3, 31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 .

До вказаного клопотання представником позивача додано: витяг з ДРРПНМ від 01 червня 2017 року індексний номер 88602875, витяг з статуту ФГ «Кобзар Г.В . », нотаріально посвідчене погодження землекористувача ФГ «Кобзар Г.В.» на вилучення частини земельної ділянки, що перебуває у його користуванні на користь заявника, довідку відділу у Шполянському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 30 червня 2017 року № 32-23-0.360-254/114-17, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 30 серпня 2017 року № 287/174-17, паспорт та довідку про присвоєння РНОКПП заявника, довіреність заявника на представника ОСОБА_3 .

Листом від 05 грудня 2017 року № 10423/6-17 відповідач повідомив про неможливість вирішення порушеного питання, оскільки заява та подані документи не відповідають вимогам ст. ст. 32, 121 ЗК України.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду була справа предметом розгляду якої була оцінка правомірності рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки, викладена у листі від 05 грудня 2017 року № 10423/6-17

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 823/287/18 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі від 05 грудня 2017 року № 10423/6-17.

Крім того, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29 листопада 2017 року № 22777/0/5-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та прийняти рішення відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач повторно розглянув клопотання ОСОБА_1 від 29 листопада 2017 року № 22777/0/5-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та прийняв рішення у формі наказу від 15 січня 2019 року № 13 яким відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 32, 121 Земельного кодексу України та ч. 2 ст. 13 Законом України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-ІV як, член фермерського господарства, має право на отримання безоплатно у приватну власність із раніше наданої йому у користування земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Частиною 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, для фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної передачі є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу вказаної норми вказаний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначений Земельним кодексом України, є вичерпний.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 806/5106/15.

Підставою для прийняття спірного наказу про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою було те, що документи, подані до Головного управління не відповідають вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, зокрема, у поданих на розгляд документах відсутні документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), а також те, що бажана до відведення земельна ділянка площею 3,31 га в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району входить до складу земельної ділянки площею 19, 6927 га в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району, яка сформована та має кадастровий номер НОМЕР_2 ..

Разом з тим, наведені підстави відмови не передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволу на розроблення на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність заявника земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області орієнтовним розміром 3 31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 ., є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що у разі скасування нормативно-правового чи індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Застосування судами зазначеного способу захисту порушеного права не вважається втручанням у дискреційні повноваження.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 823/795/17.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області зобов`язувалося повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29 листопада 2017 року № 22777/0/5-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та прийняти рішення відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, однак порушене право позивача не було відновлено.

А тому, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що для ефективного захисту прав позивача необхідним є задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29 листопада 2017 року № 22777/0/5-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та прийняти рішення у формі наказу про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до поданого клопотання.

При цьому, необхідно зазначити, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 15 серпня 2019 року.