Справа № 815/4970/16
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року

Київ

справа №815/4970/16

адміністративне провадження №К/9901/33846/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 (головуючий суддя - П.П. Марин)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 (головуючий суддя - В.О. Потапчук, судді - Л.П. Шеметенко, Г.В. Семенюк)

у справі № 815/4970/16

за позовом ОСОБА_1

до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

Одеська обласна державна адміністрація,

про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, в якому просив визнати протиправними та скасувати Розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 15.09.2016 №200/к-2016 «Про призначення ОСОБА_2 » та Розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.09.2016 №206/к-2016 «Про тимчасове виконання обов`язків голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_2».

2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних розпоряджень.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі № 815/4970/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано Розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 15.09.2016 №200/к-2016 «Про призначення ОСОБА_2 » та Розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 22.09.2016 №206/к-2016 «Про тимчасове виконання обов`язків голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_2».

4. При прийнятті рішень суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо протиправності спірних розпоряджень, оскільки вони підписані особою, яка на момент підписання була звільнена з посади голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Президентом України та не мала посадових повноважень для винесення розпоряджень.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі відповідач просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

6. В обґрунтування вимог касаційної скарги, відповідач вказує, що приймаючи рішення суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що спірними розпорядженнями права, свободи та законні інтереси позивача порушено не було.

Позиція інших учасників справи

7. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух касаційної скарги

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області.

9. Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2019 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

10. 12.07.2016 на офіційному веб-сайті Національного агентства України з питань державної служби оприлюднено оголошення, що 21.07.2016 відбудеться конкурс на заміщення вакантної посади першого заступника голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області. Кінцевим строком подання документів, необхідних для участі у конкурсі, встановлено 18.07.2016.

11. Позивачем у встановлений строк подано необхідні документи та прийнято участь у конкурсі.

12. За результатами конкурсу позивач набрав загальну кількість балів 17,2 та визнаний другим за результатами конкурсу після ОСОБА_3 , який був визначений переможцем конкурсу та набрав 17,6 балів.

13. Не погоджуючись із результатами конкурсу, позивач звернувся до суду із позовом.

14. Також, судами встановлено, що 28.07.2016 Президентом України П.Порошенко прийнято Розпорядження №226/2016-рп «Про звільнення ОСОБА_5 з посади голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області».

15. Разом з цим, 15.09.2016 ОСОБА_5 як головою Овідіопольської районної державної адміністрації прийнято Розпорядження №200/к-2016 «Про призначення ОСОБА_2 », яким призначено ОСОБА_2 на посаду першого заступника голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області.

16. 20.09.2016 головою Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 прийнято Розпорядження № 309/к-2016 «Про ОСОБА_5 », яким відповідно до статей 8, 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №298 «Деякі питання, пов`язані з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України», оголошено Розпорядження Президента України від 28.07.2016 №226/2016 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області» та припинено ОСОБА_5 повноваження на вказаній посаді з 21.09.2016.

17. 22.09.2016 ОСОБА_2 на підставі Розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 20.09.2016 №309/к-2016 «Про ОСОБА_5 » прийнято Розпорядження №206/к-2016 «Про тимчасове виконання обов`язків голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_2».

18. Не погоджуючись із наведеними Розпорядженнями від 15.09.2016 №200/к-2016 та від 22.09.2016 №206/к-2016 позивач звернувся до суду із даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)

19.За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

20. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

21. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

22. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

23. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

24. За змістом частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

25. Приписами статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

26. Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

27. Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

28. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. А тому особа повинна довести, що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі є предметом судового захисту.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

29. Водночас, як вбачається з оскаржених розпоряджень, вони визначають права та обов`язки конкретної особи ( ОСОБА_2 ), тобто є актом індивідуальної дії.

30. Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

31. Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів цієї особи.

32. Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17, а також Великою Палатою Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 800/489/17, від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18, від 06.02.2019 у справі № 9901/815/18.

33. Оскільки ОСОБА_1 не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли із прийняттям оскаржених розпоряджень, який є правовим актом ненормативного характеру (стосується призначення на посаду конкретної особи), то і відповідно не породжує для позивача і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

34. Оскаржувані розпорядження мають персональний характер, а тому є актами індивідуальної дії, оскільки породжують певні правові наслідки, впливають на права і свободи тільки того суб`єкта, якому його адресовано.

35. Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цими актами особи), у тому числі позивача, прав чи обов`язків у зв`язку з оскарженими розпорядженнями не породжує для останнього і права на захист.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

37. Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

38. Відповідно до частини третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

39. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі підлягають скасуванню, а касаційна скарга - задоволенню.

Висновки щодо розподілу судових витрат

40. Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області задовольнити.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 у справі № 815/4970/16 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк