Справа № 815/6965/13-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2019 року

Київ

справа №815/6965/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3202/18, К/9901/3204/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційні скарги Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 (судді Шеметенко Л.П., Домусчі С.Д., Кравець О.О.)

та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 (суддя Марин П.П.)

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 (судді Шеметенко Л.П., Домусчі С.Д., Кравець О.О.)

у справі № 815/6965/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області), в якому просила суд аизнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.05.2013 № , № та від 06.08.2013 № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2013, позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.05.2013 № та № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 18 045,10 грн, визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.08.2013 № . В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмолено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. Крім того, просив змінити постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 - визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.05.2013 № .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач касаційну скаргу обґрунтовує тим, що сума виручки (валовий дохід), отриманий фізичною особою-підприємцем, яка є платником єдиного податку, не зараховується до суми валового доходу у розмірі 300 000 грн, з досягненням якої настає обов`язок зареєструватися платником ПДВ. Крім того, сума перевищення 300 000 грн, яка має місце в місяці, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, також не є об`єктом оподаткування, оскільки в цьому місяці особа ще не зобов`язана зареєструватися як платник ПДВ. Також судом апеляційної інстанції помилково зазначено в резолютивній частині номер скасованого податкового повідомлення-рішення та не розподілено судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідач касаційну скаргу обґрунтовує тим, що в зв`язку з помилковим внесенням до податкових декларацій сум та невідображення сум авансових платежів відбулося заниження відображення сум податку, що підлягають сплаті до бюджету. Крім того, позивач з жовтня 2011 року вважається платником податку на додану вартість та несе відповідальність за несплату та не нарахування цього податку на рівні зареєстрованого платника.

Письмових заперечень на касаційні скарги від позивача та відповідача не надходило.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018 касаційні скарги разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 10.04.2013 по 23.04.2013, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77 та статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка на 2 квартал 2013 року, згідно наказу від 29.03.2013 № 353, направлення від 10.04.2013 № 383/17-2, посадовою особою відповідача проведена планова документальна перевірка господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 30.04.2013 № 1430/17-2/.

Висновками акта перевірки встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 , податкових зобов`язань за 4 кв. 2011 року з податку на додану вартість, чим порушено вимоги статей 185, 187,188 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим позивачу донараховано податок на додану вартість на суму 70 140 грн, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за період жовтень-грудень 2011 року, підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим донараховано податку на доходи фізичних осіб у розмірі 148 110 грн.

Не погодившись із висновками вищевказаного акту перевірки ФОП ОСОБА_1 подала заперечення.

У відповідь на вказані заперечення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 21.05.2013 № 9076/16/17-215 залишило без змін висновки акту перевірки 30.04.2013 р. № 1430/17-2/ НОМЕР_1 .

На підставі акта перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Одеської області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.05.2013 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 70 140,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 18045,10 грн. та податкове повідомлення-рішення від 21.05.2013 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем на 148 110 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями від 21.05.2013 № та № позивач подав скаргу до ДПС в Одеській області.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 26.07.2013 № 123/16/15-32-10-02-08 скарга позивача була залишена без задоволення, а оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення - без змін. Крім того, на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України ГУ Міндоходів в Одеській області донарахувало ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 37 028 грн, внаслідок чого прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.08.2013 № на суму штрафних санкцій у розмірі 37 028 грн.

22.08.2013 позивач звернувся з повторною скаргою до Міністерства доходів і зборів України, в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.05.2013 року № та № , від 06.08.2013 р. № .

Рішенням про результати розгляду скарги від 12.09.2013 року № 4407/К/99-99-10-01-03-14 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що податкова звітність позивача заповнена з порушеннями, які призвели до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Таким чином, в результаті встановлених податковим органом помилок, остаточні розрахунки сум податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік та за 2012 рік, які підлягали нарахуванню в картці особового рахунку ОСОБА_1 , зменшені на 148 110 грн. ФОП ОСОБА_1 з жовтня 2011 року вважається платником податку на додану вартість, проте на порушення вимог пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України позивачем не надавались податкові декларації з податку на додану вартість за період жовтень-грудень 2011 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з правомірності нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 № . Водночас, судом зазначено про безпідставність нарахування штрафних санкцій за вказаним податковим повідомленням-рішенням, та протиправність податкових повідомлень-рішень від 21.05.2013 № та від 06.08.2013 № .

З такими висновками суду апеляційної інстанції частково погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у 2011 та 2012 роках позивачем згідно задекларованих даних податкові зобов`язання сплачені в повному обсязі та в межах встановлених строків для сплати.

Разом з тим, у пункті 3.5 акта перевірки вказується, що в зв`язку з помилковим заповненням додатків до податкових декларацій за 4 кв. 2011 року і за 2012 рік, відбулося заниження податкових зобов`язань у цих деклараціях, відповідно, на 9 999 грн. та 138 120 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що помилкове відображення показників податкової звітності є підставою для їх виправлення. Разом з тим, помилкове декларування платником грошових зобов`язань із певного виду податку не породжує у товариства обов`язку з їх сплати, позаяк таке декларування не є самостійним юридичним фактом, з якими закон пов`язує безумовне виникнення у платника податкового обов`язку.

Відтак колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 21.05.2013 № , та прийняте податкове повідомлення-рішення від 06.08.2013 № про застосування штрафних санкцій, як похідне, є протиправними та підлягають скасуванню.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 (в редакції Указу Президента України від 28.06.1999 № 746/99) (втратив чинність з 01.01.2012; далі - Указ № 727/98) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб`єктів малого підприємництва, зокрема, для фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи. Умовами переходу та перебування на спрощеній системі для громадян - суб`єктів малого підприємництва є перебування з ними в трудових відносинах не більше 10 осіб, включаючи членів їх сімей, та обсяг виручки від реалізації продукції, товарів (робіт, послуг) за календарний рік не повинен перевищувати 500 тис. гривень.

Відповідно до статті 5 Указу № 727/98 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Отже, встановлений нормативним актом обов`язок платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування в зазначених випадках виникає в періоді (кварталі), що настає за звітним, в якому платник єдиного податку припустився порушень вимог, установлених статті 1 Указу № 727/98.

Згідно зі статтею 6 цього Указу суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, ПДВ.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій (300 000 гривень), з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що починаючи з 4 кварталу 2011 року позивач перейшла на загальну систему оподаткування.

Таким чином, у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає не тільки обов`язок перейти у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування, а й обов`язок оподаткувати суму такого перевищення (500 000 грн.) за ставкою податком з доходів фізичних осіб і дотримуватись вимог, регламентованих Законом, зокрема, щодо реєстрації платником податку на додану вартість. У разі перебування суб`єкта господарювання на загальній системі оподаткування, такий обов`язок виникає при сукупному перевищенні суми 300 000 гривень від здійснення операцій (без урахування податку на додану вартість).

При цьому, на підставі системного аналізу норм Податкового кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що суб`єкт господарювання має зареєструватись платником податку на додану вартість саме у разі перевищення встановленої Законом суми здійснених операцій, а тому і оподаткуванню підлягає виключно розмір перевищення такої суми.

А відтак, суду для правильного вирішення спору з огляду на наведене необхідно достеменно з`ясувати: період, в якому в підприємця виник обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, оподатковувати поставки товарів (послуг), сплачувати податок до бюджету; визначити базу оподаткування операцій, здійснюваних ФОП ОСОБА_1 після виникнення обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до п. 6 підрозділу 10 розділу XX ПК України не застосовуються фінансові санкції до платників податку на прибуток підприємств та платників податків, що перейшли на загальну систему оподаткування, за порушення податкового законодавства за наслідками діяльності у другому - четвертому календарних кварталах 2011 року.

Аналіз зазначеної норми Перехідних положень ПК України дає підстави для висновку, що особи, які перейшли зі спрощеної на загальну систему оподаткування, на підставі п. 6 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України звільняються від фінансових санкцій за порушення податкового законодавства за наслідками діяльності у другому - четвертому кварталі 2011 року, незалежно від видів податків, норми щодо справляння яких порушені.

Вказані обставини судами не були дослідженні та не враховані при вирішення справи.

Щодо доводів позивача стосовно розподілу судових витрат та допущеної описки в номері скасованого податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 виправлено описку в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014.

Крім того, додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 1705 грн 36 коп. та подачу апеляційної скарги в розмірі 1705 грн 36 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 № з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 у справі № 815/6965/13-а скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013 № в частині основного платежу на суму 70 140,40 грн.

Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 у справі № 815/6965/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко