Справа № 360/2126/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2126/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - відповідач, управління), у якому, з урахуванням уточнень від 03 червня 2019 року, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності: серія АДК № 738349, серія АДК № 880089;

- зобов`язати відповідача прийняти листки від позивача непрацездатності: серія АДК № 738349, серія АДК № 880089, нарахувати та виплатити позивачу допомогу по тимчасовій непрацездатності, починаючи з шостого дня непрацездатності, згідно з ч.2 ст. ст.22 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивавч з 17.05.2018 по 19.08.2018 працював на ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля", 19.08.2018 він звільнився за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпПУ у зв`язку з переїздом на нове місце проживання.

25 серпня 2018 року позивач отримав травму та став непрацездатним з причин множинних переломів шийних хребців, перебував на довгостроковому лікуванні як в стаціонарі так і амбулаторно, що підтверджено лікарняними листами. З 21.01.2019 йому встановлено другу групу інвалідності.

Позивач посилається на ті обставини, що з травня по серпень 2018 року включно він був застрахований підприємством ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля" на випадок тимчасової втрати працездатності, оскільки його страховий стаж має обліковуватися відповідно до вимог ч.3 ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 23 вересня 1999 року № 1105-XIV ( далі -Закону № 1105-ХІV )за формулою, згідно з якою тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу і визначається в місяцях, дорівнює результату ділення суми єдиного внеску, фактично сплаченого за відповідний місяць, на мінімальний розмір страхового внеску за цей місяць.

На підставі даних Індивідуальної відомості про застраховану особу облікової карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 (форми ОК-5 за серпень 2018 року) позивачем зроблено наведено в позові розрахунок, відповідно до якого: його заробітна плата складає 6698,94 грн, нараховані страхові внески у розмірі 1473,77 грн, що перевищує мінімальний страховий внесок за місяць, розмір якого складав у 2018 року - 819,06 грн на місяць. Таким чином, 1473,43 грн. : 819,06 грн, = 1,799934. Отже, страховий стаж позивача у серпні 2018 року становить один місяць, тобто 31 календарний день.

Таким чином позивач посилається на ті обставини, що він був застрахованою особою, коли 25 серпня 2018 року тимчасово втратив працездатність.

Позивач посилається на вимоги ч.2 ст.22 Закону № 1105 - XIV України, зазначаючи, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, позивач вважає, що має право на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, а дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності починаючи з шостого дня непрацездатності є протиправними, оскільки відповідач порушив його законне право на соціальний захист, що включає право на соціальне забезпечення, встановлене статтею 46 Конституції України, яке не може бути скасоване або звужене.

Ухвалою суду від 27.05.2019 залишено позовну заяву без руху та надано час позивачу для усунення недоліків позовної заяви (а.с.26).

Ухвалою суду від 12.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.1,2).

Ухвалою суду від 08.07.2019 відкладено судовий розгляд справи (а.с.54).

27 червня 2019 року від представника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за вх.№ 34136/2019 надійшов відзив на позов (а.с.36-38), в якому відповідач позовні вимоги не визнає з таких підстав.

Статтею 22 Закону № 1105-ХІV встановлені умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків, які зазначені в Законі № 1105-ХІV.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається лише застрахованій особі, яка перебуває у трудових відносинах з страхувальником-роботодавцем, в сумі, що повністю або частково компенсує втрату заробітної плати, яку б особа мала отримати у вказаний період за виконану роботу.

Крім того, згідно з вимогами ст.34 Закону № 1105-ХІV фонд соціального страхування України здійснює фінансування страхувальників-роботодавців на підставі їх заяв-розрахунків, страхові кошти фондом перераховуються на рахунки страхувальників, які мають право їх використати лише для надання матеріального забезпечення чи соціальних послуг застрахованим особам. Зазначені положення вказують на ті обставини, що відповідач не наділений повноваженнями здійснювати виплату матеріального забезпечення за листками працездатності безпосередньо застрахованим особам.

Відповідач вважає, що оскільки, згідно з листком непрацездатності серія АДК № 738349 страховий випадок настав з 25.08.2018, тобто після звільнення з роботи позивача, то позивач втратив статус «застрахованої особи», а відтак і втратив право на отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності. Крім того, за даними Індивідуальної відомості про застраховану особу облікової карти ОСОБА_1 (форми ОК-5), яку додано до позову, підприємством ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля" єдиний соціальний внесок за позивача не сплачено взагалі.

З урахуванням вказаних обставин та вимог чинного законодавства відповідач позивачу відмовив у виплаті вказаних сум на його особисте звернення і тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_3 , що виданий 16.12.2002 Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.9-12), має має індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 згідно з карткою платника податків (а.с.14).

Відповідно до довідки ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля" № 81 від 08.11.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з виробництва з 19.08.2018 відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання на підставі наказу № 302к від 20.08.2018 (а.с.16).

В довідці про доходи позивача №217 від 07.11.2018, що видана ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля" м. Привілля Луганської області зазначено, що загальна сума доходу позивача за період з 07.05.2018 по 19.08.2018 складає 44961,24 грн, за серпень 2018 - 6698,94 грн, податок з доходів фізичних осіб за серпень 2018 - 1205,81 грн (а.с.17).

Згідно з завіреною позивачем копією листку непрацездатності серії АДК № 738349 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в стаціонарі Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна лікарня інтенсивного лікування» м. Маріуполь з 25.08.2018 по 21.09.2018 (а.с.22).

А з 22.09.2018 по 05.12.2018 на амбулаторному лікуванні в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Силідівська центральна міська лікарня», що підтверджено копією листка непрацездатності серії АДК №880089 (а.с.21).

Згідно з довідкою МСЄК серії 12ААБ №057266 позивачу встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням з 21.01.2019 по 01.02.2020 (а.с.15).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 27.03.2019 отримує пенсію по інвалідності (а.с.23).

Позивач звернувся з заявою до відповідача Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 29 грудня 2018 року (вх. номер Б-1 від 16.01.2019) про нарахування та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності з шостого дня непрацездатності за наданими листками непрацездатності, оскільки на дату страхового випадку - 25.08.2018, позивач був застрахованою особою ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля" (а.с.5-6).

Вказана заява позивача від 29 грудня 2018 року містить перелік доданих до неї документів, а саме: листки непрацездатності серія АДК № 738349 та серія АДК № 880089; екземпляр заяви позивача ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля", копію листа №1385 від 09.11.2018 ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля", копію листа № 7587 від 13/12-32-50-07 від 31.10.2018 ДФС України; копію листа № 498 від 07.11.2018 ВП "Шахта імені Г.Г. Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля"; копію довідки про доходи № 217 від 07.11.2018; копію довідки з міста роботи від 08.11.2018 № 81; копію індивідуальної відомості про застраховану особу та повідомлення про відкриття карткового рахунку (а.с.5,6).

Листом управління від 24.01.2019 № Б-1/09 повернуто позивачу документи додані до заяви та повідомлено, що оскільки страховий випадок стався поза межами трудових відносин, то в управління відсутні підстави для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності (а.с.7,8).

Індивідуальної відомості про застраховану особу облікової карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 (форми ОК-5), яку додано до позову (дата формування виписки 13.02.2019) дохід позивачу нараховано за 19 днів в сумі - 6698,94 грн, роботодавцем єдиний соціальний внесок за серпень 2018 року не сплачено, страховий стаж за цей місяць складає 0 днів (а.с.18-20).

Суд вирішує вказану справи, керуючись такими вимогами чинного законодавства.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105- ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV).

Пунктом 1 частини 2 ст. 10 Закону № 1105- ХІV передбачено, що Фонд соціального страхування України зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 20 Закону № 1105- ХІV допомогу по тимчасовій непрацездатності є одним із видів матеріального забезпечення та соціальних послуг, які надаються за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України № 1105-ХІV встановлені умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків, які зазначені в Законі України № 1105-ХІV.

Статтею 18 Закону № 1105- ХІV визначено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до вимог частини 1 статті 19 Закону № 1105- ХІV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається лише застрахованій особі, яка перебуває у трудових відносинах зі страхувальником-роботодавцем, в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення) як матеріальне забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати на період непрацездатності.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах зі страхувальником - ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» до 19.08.2019, а страховий випадок настав з 25.08.2018 (що визнається сторонами в позові та відзиві), тобто після для звільнення з роботи позивача.

Таким чином, на момент настання страхового випадку - 25.08.2018 позивач не мав права на отримання вказаної допомоги по тимчасовій втраті працездатності, оскільки страховий випадок стався не в період його роботи, не під час випробування та не в день звільнення.

Щодо посилання позивача на наявність в нього статусу застрахованої особи на день настання страхового випадку, а також страхового стажу за повний місяць в серпні 2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1 Закону України № 1105-ХІV терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"

Згідно з вимогами ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

3) застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

5) мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до вимог частини 1 статті 21 Закону України № 1105-ХІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з вимогами частини 2 статті 21 Закону № 1105-ХІV страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Частиною 3 статті 21 Закону № 1105-ХІV передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях; якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою: ТП = Св:В, де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях; Св - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць; В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.

З вимог цієї норми вбачається дві умови застосування такої формули для обчислення страхового стажу, а саме: якщо сума страхових внесків за відповідний місяць менша, ніж мінімальний страховий внесок, а також, якщо такі внески фактично сплачені.

В наведеному в позові розрахунку позивач сам посилається на ту обставину, що сума єдиного внеску за серпень 2018 року, яку мав сплатити за нього роботодавець, є більшою за мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць, отже ця формула не може бути застосована в даному випадку.

Крім того, доданою до позову копією Індивідуальної відомості про застраховану особу облікової карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 (форми ОК-5, дата формування виписки 13.02.2019) підтверджено той факт, що на час відмови відповідача в виплаті позивачу зазначених сум (Листом управління від 24.01.2019 № Б-1/09) роботодавцем єдиний соціальний внесок за серпень 2018 року не сплачено, страховий стаж за цей місяць складає 0 днів (а.с.18-20).

Таким чином, посилання позивача на протиправність дій відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України № 1105-ХІV допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України № 1105-ХІV роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Фонд соціального страхування України, згідно положень ст. 34. Закону України № 1105-ХІV, здійснює фінансування страхувальників - роботодавців у порядку встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Аналіз вищенаведених положень Закону України № 1105-ХІV свідчить про те, що відповідач перераховує кошти на матеріальне забезпечення по тимчасовій втраті працездатності виключно страхувальнику-роботодавцю, з яким у трудових відносинах перебуває застрахована особа з якою стався страховий випадок, на підставі наданих заяв-розрахунків. Управління Фонду не наділене повноваженнями виплачувати матеріальне забезпечення за листками непрацездатності безпосередньо застрахованим особам.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено та підписано 13 серпня 2019 року.

Суддя В.С. Шембелян