Справа № 520/10675/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 р.Справа № 520/10675/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 29.03.19 року по справі №520/10675/18

за позовом ОСОБА_1

до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування наказу та податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якій, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) підстав позову, просив суд:

- скасувати наказ Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015 року, із змінами за наказом №289 від 06.10.2015 року, винесений відносно ОСОБА_1 щодо призначення позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2015 року, винесене Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відносно ОСОБА_1 щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 173773,84 грн.

Так, в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що наказом Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015р., із змінами за наказом №289 від 06.10.2015р. відносно позивача було призначено позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб при отримані додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав для винесення спірного наказу щодо призначення позапланової невиїзної перевірки, оскільки у відповідності до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) будь-яких запитів від відповідача щодо надання письмових пояснень із додаванням документів позивач не одержував.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61007, м.Харків, вул. Бекетова, 1, ) про скасування наказу та податкового повідомлення - рішення - задоволено.

Скасовано наказ Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015 року, із змінами за наказом №289 від 06.10.2015 року, винесений відносно ОСОБА_1 щодо призначення позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2015 року, винесене Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відносно ОСОБА_1 щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 173773,84 грн.

Східна об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року по справі №520/10675/18, прийнявши по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст.317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. Вказує, що дії суду суперечать положенням ст. 242 КАС України, а саме судом першої інстанції не дотримана така основна засада судочинства, як законність та обґрунтованість, що передбачає собою ухвалення судом рішення відповідно до норм матеріального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Посилається, що при перевірці контролюючим органом отримання додаткового блага від платників податків для проведення такої перевірки не має необхідності отримання якихось первинних документів, оскільки сам факт доказування не передбачає захисту прав платника податків якимись первинними документами. Зазначає, що контролюючим органом було надано направлений лист на адресу позивача від 28.04.2015 р. №8417 з доказами направлення, в якому контролюючий орган зазначив, що ним було отримано інформацію про прощення заборгованості у сумі основного боргу, що дає платнику змогу спростувати зазначений факт, по-друге, зазначає про необхідність декларування зазначеної суми та подальшої сплати податків і зборів, та зазначає у останньому абзаці що у разі не подачі звітності контролюючим органом буде здійсненні заходи щодо проведення документальної перевірки, а відтак фактично про необхідність спростовувати відповідні факти первинними документами, якщо таке було необхідно у позивача були, проте фактично він не скористався зазначеним правом. Після чого було видано наказ від 23.09.2015 №247 та повідомлення від 23.09.2015 №3535, які було направлено поштою та повернуто у зв`язку з закінченням терміну збереження Основ`янській ОДПІ. В подальшому було проведено документальну перевірку за наслідками якої було складено акт від 15.10.2015 №829/20-38-17-01-08/ та нараховано податкове повідомлення-рішення від 25.11.2015 №. Також листом від 28.04.2015 за №8417 контролюючим органом було повідомлено платника податків щодо декларування прощеної (анульованої заборгованості). Вказує, що ОСОБА_1 в свою чергу відповідну суму не задекларував, податки з цієї суми не сплатив, у зв`язку з чим було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість скасування, як наказу про призначення позапланової невиїзної перевірки, так і податкового повідомлення - рішення щодо визначення /нарахування суми податку та штрафу у загальному розмірі 173773,84 грн., просив відхилити апеляційну скаргу відповідача, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що контролюючим органом при проведеному аналізі відомостей про суми нарахованого (виплаченого) доходу та сум утриманого податку, відповідно до Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, а також листів від підприємств та організацій які здійснювали виплати встановлено, що на протязі 2014 року, за ознакою "126", позивачу було виплачено додаткове благо у розмірі 819192,17 грн.

28.04.2015 р. за вих.№8417 контролюючим органом на адресу позивача було направлено лист "Про декларування доходів", в якому зазначено, що отримано інформацію про прощення заборгованості у сумі основного боргу та необхідність декларування зазначеної суми та подальшої сплати податків і зборів. Позивача попереджено, що у разі неявки до Основ`янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області за вказаною адресою та ненадання зазначеної декларації в десятиденний термін від дати отримання даного листа, відповідно до ст. 78 ПК України, у відношенні позивача буде проведено документальну позапланову перевірку за результатами якої буде донараховано відповідні суми податків та штрафних санкцій.

Вказаний лист "Про декларування доходів" було направлено на адресу позивача та згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення отримано останнім 07.05.2015 р.

У зв`язку з тим, що Основ`янська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області отримала інформацію щодо отримання платником податків ОСОБА_1 у 2014 році доходу з ознакою " 126" додаткове благо від ПАТ "ВТБ БАНК" в сумі 819192,17 грн., відповідно до даних ІС "Податковий блок" декларація про майновий стан та доходи за 2014 рік платником податків не надана, зазначена сума не задекларована, податок з доходів фізичних осіб не сплачено, керуючись п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 гл.8 розділу ІІ ПК України, відповідачем було видано наказ №247 від 23.09.2015 року щодо призначення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб при отриманні додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. Наказом №289 від 06.10.2015 року внесено зміни до вищевказаного наказу щодо заміни фахівця, якому доручено проведення перевірки.

Позивач, не погодившись з наказом Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015 року, із змінами за наказом №289 від 06.10.2015 року та прийнятим за їх наслідками податковим повідомленням - рішенням № від 25.11.2015 року, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було проведено перевірку та прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення за протиправним наказом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.71 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Отже з аналізу вказаних норм ПК України вбачається, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю.

Належною формою реалізації такого обов`язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.

У випадку, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту у податкового органу існують підстави для її призначення.

Колегія суддів зауважує, що обов`язковою передумовою для здійснення документальної перевірки позивача є направлення письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.04.2019 р. по справі №815/5735/16.

Згідно до п.п.16.1.5, п.п.16.1.7 п.16.1 ст.16 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Тобто, з аналізу наведених норм вбачається, що проведення документальної позапланової перевірки здійснюється на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом (Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області) було направлено позивачу листа від 28.04.2015 р. за №8417 "Щодо декларування доходів", в якому зазначено, що на протязі 2014 року позивачу було виплачено додаткове благо, сума виплаченого доходу 819192, 17 грн. Повідомлено про необхідність прибуття позивача до Основ`янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області для подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік за адресою: м. Харків, вул. Черноморська, 3, каб. 323. Попереджено, що у разі неявки до Основ`янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області за вказаною адресою та ненадання зазначеної декларації в десятиденний термін від дати отримання даного листа, відповідно до ст. 78 ПКУ у відношенні позивача буде проведено документальну позапланову перевірку за результатами якої буде донараховано відповідні суми податків та штрафних санкцій.

Колегія суддів, дослідивши зміст вищевказаного листа зазначає, що він не відповідає вимогам п.73.3 ст.73 ПК України, а саме: не містить посилання на конкретні норми ст. 78 ПК України щодо підстав для здійснення документальної позапланової перевірки; не містить переліку інформації, яка запитується та переліку документів, які пропонується надати; не містить печатку контролюючого органу.

Вказаний лист від 28.04.2015 р. за №8417 "Щодо декларування доходів" стосується не надання інформації в розумінні п.73.3 ст.73 ПК України, а є вимогою подати декларацію про майновий стан і доходи за 2014 р.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вимоги, які висуваються до змісту запиту контролюючого органу є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 15.01.2019 р. по справі №813/932/17.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем по справі в даному випадку не було додержано приписів п.73.3 ст.73 ПК України щодо вимог до письмового запиту контролюючого органу, що унеможливлює в такому разі призначення документальної позапланової невиїзної перевірки відповідно до приписів п.п. 78.1.1 п. 78. ст.78 ПК України та свідчить про протиправність наказу Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015 року, із змінами за наказом №289 від 06.10.2015 року, винесений відносно ОСОБА_1 щодо призначення позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позову в частині скасування наказу Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015 року, із змінами за наказом №289 від 06.10.2015 року, винесений відносно ОСОБА_1 щодо призначення позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому судом першої інстанції було правомірно задоволено позов в цій частині вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року було поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для звернення до суду щодо позовної вимоги про скасування наказу Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №247 від 23.09.2015р., із змінами за наказом №289 від 06.10.2015р., винесеного відносно ОСОБА_1 (ідент.код НОМЕР_1 ) щодо призначення позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , визнано поважними причини його пропуску, апеляційна скарга не містить доводів щодо неправомірності такого поновлення.

Щодо вимог позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2015 року, винесеного Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відносно ОСОБА_1 щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 173773,84 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до матеріалів справи, Основ`янською об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відповідно до наказів №247 від 23.09.2015 р. та №289 від 06.10.2015 р. на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України фахівцями контролюючого органу було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб при отриманні додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, результати якої оформлені актом від 15.10.2015 року №829/20-38-17-01-08/ НОМЕР_1 .

За наслідками перевірки було встановлено, що позивачем не задекларовано дохід в сумі 819192,17 грн. та занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 139019,07 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення № від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_1 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та визначення штрафних (фінансових) санкцій в загальному розмірі 173773,84 грн.

Колегія суддів зауважує, що дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Тільки їх дотримання може бути обґрунтованою та належною підставою наказу про проведення відповідної перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Також, колегія суддів зауважує, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч.2 ст.74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постановах від 14.05.2019 р. по справі №813/8011/14 та від 16.01.2018 р. по справі №826/442/13-а.

Отже, з огляду на те, що відповідачем по справі було проведено перевірку та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2015 р. на підставі протиправного наказу щодо призначення позапланової невиїзної перевірки платника податків - позивача, колегія суддів вважає, що вимоги позову в цій частині також є обґрунтованими, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено в цій частині вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги, що контролюючим органом було надано направлений лист на адресу позивача від 28.04.2015 р. №8417 з доказами направлення, в якому контролюючий орган по - перше зазначає, що ним було отримано інформацію про прощення заборгованості у сумі основного боргу, що дає платнику змогу спростувати зазначений факт, по - друге, зазначає про необхідність декларування зазначеної суми та подальшої сплати податків і зборів та зазначає у останньому абзаці, що у разі неподачі звітності контролюючим органом буде здійснені заходи щодо проведення документальної перевірки, а відтак фактично про необхідність спростувати відповідні факти первинними документами, якщо таке було необхідно у позивача бути, проте фактично він не скористався зазначеним правом, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами даної справи, оскільки відповідно до приписів п.73.3 ст.73 ПК України однією із вимог вказаної норми є те, що запит контролюючого органу повинен містити, зокрема, перелік документів, які пропонується надати, проте зі змісту листа відповідача від 28.04.2015 р. за №8417 щодо декларування доходів, який був направлений позивачу, вбачається, що вказаний лист не містить переліку документів, які пропонується надати.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у зв`язку з тим, що позивачем не було задекларовано прощену суму (анульованої заборгованості) у сумі 819 192, 17 грн., податки з цієї суми не сплачено, а тому було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідачем було проведено перевірку та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2015 року, винесене Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відносно ОСОБА_1 щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 173773,84 грн. за наказом, який прийнятий з порушенням норм ПК України, а тому вказане податкове повідомлення - рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів даної справи, а саме аркушів 19 - 21, позивачем подавалася податкова декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік, зі змісту якої не вбачається факту відображення в декларації спірного додаткового благо.

Окремо, колегія суддів зауважує, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Крім того, відповідно до приписів п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст.165 ПК України сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 01.04.2019 р. по справі №820/4423/16.

Як вбачається з листа АТ "ВТБ Банк" від 13.03.2019 р., позивача було звільнено від виконання сплаті кредитної заборгованості, внаслідок припинення зобов`язань (прощення боргу) за кредитним договором №102Ф-ІК від 09.10.2007 р. Загальна сума боргу, що підлягала анулюванню 75 500 доларів США 19 центів, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складала 819 192 грн. 17 коп., складалась : 61 738 доларів США 24 центи, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складала 669 872 грн. 26 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 13 761 доларів США 95 центів, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складала 149 319 91 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами.

Отже, податковим органом було необґрунтовано нараховано податок на доходи фізичних осіб на вищевказану суму заборгованості за нарахованими процентами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості та правомірності позовних вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст.9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року по справі №520/10675/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 19.08.2019 року