Справа № 311/1485/19
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №; 311/1485/19
Провадження № 2-а/311/17/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі - Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського групи реагування патрульної поліції Василівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Виросткова Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Поліцейського групи реагування патрульної поліції Василівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Виросткова Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 26 березня 2019 року, біля 07 години 15 хвилин, в м.Василівка на приблизно 68,4 км (відповідно до відомостей Google-карти) автодороги Р-37 Енергодар-Василівка вона, керуючи автомобілем Шевролет НОМЕР_2, їхала і не перетинала розділювальну смугу, горизонтальну розмітку, вузьку суцільну лінію 1.1, не виїжджала на смугу зустрічного руху. Вона лише випередила вантажний автомобіль, шляхом перетинання смуги руху 1.5, яка позначала межі двох в одному її напрямку смуг руху правої та лівої, та виїзду з правої на ліву другу смугу руху, оскільки на правій смузі цей вантажний автомобіль перед нею рухався на підйом (вгору) дуже повільно, біля 5-10 км/год. Окрім неї, в її автомобілі знаходився її чоловік ОСОБА_2 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, а на задньому сидінні знаходився брат чоловіка - ОСОБА_3 . Останній під час випередження сказав, що повільний рух вантажного автомобіля відбувається через перенавантаження та рух на підйом (вгору).

Після випередження вона, ОСОБА_1 проїхала біля одного кілометра трьохсот метрів, і в цей час її зупинив поліцейський, подав їй вимогу про зупинку її транспортного засобу за допомогою своєї руки, в якій тримав диск з червоним сигналом чи світлоповертачем, яку він витягнув з відкритого вікна чи відкритої двері пасажира поліцейського автомобіля «Skoda». Оскільки ОСОБА_1 бачила лише висунуту з автомобіля руку, з боку пасажира, а в цьому автомобілі відповідач перебував разом з іншим поліцейським Агарковим А.В., то вона не може відповісти хто саме з цих поліцейських зупинив її, тобто чия саме рука то була. ОСОБА_1 зупинилася, до її автомобіля, підійшов Агарков А.В. і попросив у неї документи та повідомив, що вона здійснила обгін на мосту. В цей час, з моменту вказаного випередження пройшло біля п`яти хвилин, вантажний автомобіль, через повільний рух, тільки під`їжджав до місця їх зупинки і другий поліцейський - відповідач ОСОБА_5 , який перебував поблизу, зупинив цей вантажний автомобіль і пішов до вантажного автомобіля.

Агарков А.В. також пішов до вантажного автомобіля, а потім повернувся до них і на питання її чоловіка ОСОБА_2 про докази, погрожував насильно відвести чоловіка для проведення медичного дослідження на стан сп`яніння та вживання наркотиків. Але на ці погрози він почав телефонувати у службу «102» і викликати поліцію на незаконні дії поліцейських Агаркова А.В. та відповідача. На «102» сказали чекати приїзду слідчої групи.

Потім водія вантажного автомобіля відпустили і він поїхав. До них підійшов Агарков А.В. і запитав, чи буде ОСОБА_1 підписувати документи, на що йому відповіли, що будуть підписувати і отримувати належні документи та попросили почекати приїзду слідчої групи та адвоката. На це Агарков А.В. повернув ОСОБА_1 документи, сіли у свій поліцейський автомобіль і поїхали. Почекавши 20-30 хвилин, слідча група не приїхала, проте до них приїхав поліцейський ОСОБА_6 та написав зі слів ОСОБА_1 пояснення, в яких помилково замість випередження вантажного автомобіля, вказав, що вона здійснила обгін, і одночасною вказав, що суцільну лінію вона не перетинала. Помилковість полягає саме у тому, що без перетинання суцільної лінії неможливий виїзд на смугу зустрічного руху, відтак - неможливий обгін, а можливе лише випередження.

Далі, 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 , його братом ОСОБА_7 та представником, адвокатом Галчанським С.В. приїхали до Василівського відділу поліції, де почав вимагати вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови відповідача та належної відповіді на всі звернення чоловіка і звернення його брата по «102», проте копію постанови та відповіді на звернення їм не вручили.

З пояснень водія ОСОБА_8 вбачається, що він був зупинений поліцейськими в якості свідка того, що його вантажний автомобіль MAN державний номер НОМЕР_1 обігнав її автомобіль Шевролет НОМЕР_2 через суцільну лінію. Тобто з них виливає, що водій вантажного автомобіля ОСОБА_9 є свідком вчиненого свого обгону на вантажному автомобілі.

13 квітня 2019 року у поштовому конверті ОСОБА_1 було отримано копію оскаржуваної постанови.

Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_5 склав оскаржувану постанову і вніс в неї завідомо неправдиві відомості: «...пересікла осьову суцільну смугу дорожньої розмітки 1.1, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП».

Твердження про перетинання розділювальної смуги, горизонтальної розмітки, вузької суцільної лінії 1.1 без жодних відомостей про вчинення нею обгону є протиправною поведінкою відповідача і за наявності таких умов позивач ОСОБА_1 вважає, що винесена поліцейським постанова підлягає скасуванню, тому вона вимушена звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить: скасувати незаконну постанову відповідача серії ДПО18 №916006 від 26 березня 2019 року про накладення на неї, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень і закрити справу, відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП України та п.1 ст.247 КУпАП України за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15.05.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи (а.с.29).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Галчанський С.В. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте позивачем ОСОБА_1 надано заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити за підставами викладеними в ній (а.с.47).

В судове засідання відповідач поліцейського групи реагування патрульної поліції Василівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Виросткова А.В. повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується розписками в отриманні судової повістки (а.с.37,38,45), однак про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування, суду не надано.

Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи, а також надані докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та враховуючи всі обставини по справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної адміністративної справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в цілях виховання особи, яка скоїла адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі за №1395 від 07 листопада 2015 року, постанова у справі про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП. При розгляді скарги відповідно до ст.293 КУпАП перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і може бути прийняте рішення про скасування постанови і закриття справи та згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У розумінні ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності з ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО №916006 від 26.03.2019 року, винесеною поліцейським групи реагування патрульної поліції Василівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Виростковим А.В. було притягнуто ОСОБА_1 , позивача по справі, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення вимог дорожньої розмітки та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

З даної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО №916006 від 26.03.2019 року вбачається, що 26.03.2019 року о 07 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 , в м.Василівка траса Р-37 (Енергодар-Василівка-Бердянськ), керуючи автомобілем марки «Шевролет» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , порушила вимогу дорожньої розмітки, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.55).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст.121 КУпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, вказано наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, за вчинення якого була притягнута до адміністративної відповідальності позивачка ОСОБА_1 , відноситься до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому за правилами ч.2 ст.258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст.258 КУпАП і узгоджується з рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст.258 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Крім того, п.4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.ст.80,81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі;

обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху;

3. ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА

1. Горизонтальна розмітка

Лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10.1, 1.10.2, 1.17, а також лінія 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Червоно-білий колір мають лінії 1.14.3-1.14.5, 1.15. Оранжевий колір мають лінії тимчасової розмітки.

Розмітка 1.25-1.28 дублює зображення знаків.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

1.5 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги; позначає межі смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку:

А також:

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Частиною 1 статі 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Будь-яких доказів, у розумінні положень ст.251 КУпАП, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суду не надано та в судовому засіданні відповідачем не доведено.

Суд не вважає безпосередньо саму постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, як передбачено, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.9 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання, тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладені у постанові від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Крім того, Верховний Суд наголосив на тому, що не зазначення в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - технічного засобу, яким здійснено (фіксацію) відеозапис, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що для підтвердження порушення позивачем вимог дорожньої розмітки відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати відповідні та належні докази.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 оспорює свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, інкримінованого їй та зазначеного у спірній постанові, а відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на спростування доводів позивачки, жодного належного доказу вини позивачки у скоєнні адміністративного правопорушення у справі не має, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Будь-які належні та допустимі докази, передбачені приписами ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні та відповідачем під час розгляду справи в суді не доведено. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом матеріали справи у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. А отже, відповідач прийняв необґрунтоване рішення, без урахування та встановлення усіх обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, а тому відповідно, факт скоєння нею оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, у зв`язку із чим, притягнення останньої до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та досліджених судом матеріалів справ, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню, а тому оскаржувану постанову серії ДПО №916006 від 26.03.2019 року слід скасувати.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.8,19,124 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою КМ України 10.10.2001 року №1306 зі змінами та доповненнями, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, ст.ст.2,5,9,77,241-246,286 КАС України, ст.9,ч.1 ст.122,245,247,251,252,255,256,280,288 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимог ОСОБА_1 до Поліцейського групи реагування патрульної поліції Василівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Виросткова Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського групи реагування патрульної поліції Василівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Виросткова Артема Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серії ДПО №916006 від 26.03.2019 року) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО