Справа № 520/8825/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 р.Справа № 520/8825/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 21.01.19 року по справі № 520/8825/18

за позовом ОСОБА_1

до ПАТ "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ПАТ "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, в якому просив суд:

- скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання переказу коштів (трансакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року в сумі 112 339,39 грн. з при призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-077-000220110 від 12.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 нікчемним;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у сумі 112 339,39 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання переказу коштів (трансакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року в сумі 112 339,39 грн. (сто дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 39 копійок) з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-077-000220110 від 12.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , нікчемним. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 у сумі 112 339,39 грн. Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 704,80 грн.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, та судом неправильно застосовані норми матеріального права, що в сукупності із неправильно дослідженими доказами у справі призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення. Зазначає, що судом першої інстанції було недостатньо досліджена правова природа договору, укладеного 12.04.2016 між позивачем та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" , та суд дійшов хибного висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду у межах граничного розміру відшкодування, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI. Вказує, що укладений договір позики від 12.04.2016 є двостороннім, укладеним позивачем безпосередньо з ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", без участі банку як повіреного, а кошти, що вносились / отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI. Отже, гарантії Закону №4452-VI, зі змінами, внесеними Законом №1736-VIII , не поширюються на ситуацію з позивачем. Тобто, Харківським окружним адміністративним судом при прийнятті рішення не були застосовані норми Закону Україну "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" №1736-VIII від 15.11.2016, якими регламентовано випадок, коли фізична особа набуває права на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду, та не досліджено суб`єктний склад договору. Посилається на те, що на час перерахунку грошових коштів позивачу від ТОВ "КІЦ", постановою Правління Національного банку України заборонено проведення будь - яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Як наслідок, правочини, які вчинено у період заборони банку вчиняти будь - які операції, є нікчемними з підстав, встановлених ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів", а саме пунктами 2, 7, 8, 9. Вказує, що перевірка правочинів з метою виявлення серед них нікчемних є діяльністю Уповноваженої особи на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Зазначає, що правочин за участю позивача є нікчемним, Уповноваженою особою цей правочин віднесено до категорії нікчемних з дотриманням принципів, визначених п.3 ч.3 ст.2 КАС України. Отже, наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про віднесення переказу коштів (трансакцій) до категорії нікчемних, в т.ч. і на користь позивача, є правомірним та таким, який винесено з дотриманням вимог законодавства, а тому не може бути скасованим. Внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, судом першої інстанції були зроблені висновки, що не відповідають обставинам справи, що в сукупності із неправильно дослідженими доказами у справі привели до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю законним та обґрунтованим. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 р. без змін.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

14.08.2019р. від представника позивача адвоката Пацурковської О.М. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи , оскільки вона буде приймати участь у розгляді іншої судової справи.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги , визначені ст. 309 КАС України та те , що сторони повідомлені належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що не є належним чином обґрунтованою підставою для відкладення розгляду справи можливе перебування представника у іншому судовому засіданні. Таке протиставлення з боку представника пріоритету одного судового розгляду в суді першої інстанції проти іншого судового розгляду в суді апеляційної інстанції є не доречним.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.03.2015 року між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір № 980-032-000000497 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за умовами якого Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги Банку .

В подальшому, 12.04.2016 року між позивачем (сторона 1) та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" ( сторона 2) укладено договір № 980-077-000220110, що за своїм змістом є договором позики, за умовами якого сторона 1 передає стороні 2 грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, визначений цим договором, а сторона 2 зобов`язується повернути грошові кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором ( п. 1.1. Договору) .

Згідно з п. 1.2. договору № 980-077-000220110 сторона 2 взяла на себе зобов`язання повернути грошові кошти та проценти позивачу в безготівковій формі на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський".

ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" виконало вимоги договору № 980-077-000220110 та 19.05.2016 року перерахувало на рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти в сумі 109 500,00 грн. та проценти в сумі 2 839,39 грн., а всього 112 339,39 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Наказом від 01.06.2016 №42/1 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті №3, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у загальному розмірі 206980863,90 грн у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких транзакцій.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) по перерахуванню коштів від ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 24.01.2017 №265 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування з 25.01.2017 повноважень ліквідатора банку Волкову Олександру Юрійовичу та Гриценку Володимиру Володимировичу .

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

Позивачем було надіслано на адресу ПАТ "Банк Михайлівський" заяву з вимогою включити його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на яку Уповноважена особа на ліквідацію Банку повідомила, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року за призначеннями платежів: повернення коштів та процентів за договором № 980-077-000220110 є нікчемним правочином .

Така нікчемність, на думку відповідача, полягала у тому, що на момент проведення транзакції ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором № 980-077-000220110, а тому на рахунок позивача безпідставно було зараховано кошти ПАТ "Банк "Михайлівський".

З приводу вказаної ситуації банком надано роз`яснення, що позивач не є вкладником, оскільки укладення договору між ним та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", як небанківською фінансовою установою, відбулось без участі ПАТ "Банк "Михайлівський" як повіреного. Отже, вказаний договір не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" за своїм суб`єктивним складом, а тому відсутні правові підстави для включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду .

ОСОБА_1 , не погодившись з позицією та рішенням відповідача щодо нікчемності згаданого вище правочину, звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не включено дані про рахунок позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами урегульовано Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з абз.1 ч.1 ст. 26 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Метою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб`єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, з огляду на вказане, договір позики між позивачем та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" з дня повернення повної суми коштів та процентів за нею вважається припиненим, а обов`язки ТОВ " Кредитно - інвестиційний центр" перед позивачем виконаними, а отже, взаємовідносини сторін по даному договору припиняються з моменту повернення коштів позивачу.

В ході розгляду справи встановлено, що повернення ТОВ " Кредитно - інвестиційний центр" коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" було здійснено 19.05.2016 р.

Тобто, кошти, які надійшли від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на поточний рахунок позивача, на момент прийняття рішення про ліквідацію банку , у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є вкладом, а позивач належить до числа осіб, на яких поширюються гарантії відшкодування вкладів. Протилежна позиція апелянта, відповідно, є помилковою.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.

Відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку №14 (у редакції на час спірних правовідносин) Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;

3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

ГСР визначаються за кожним рахунком окремо.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними.

Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.

Переліки в електронному вигляді можуть бути передані до Фонду засобами електронної пошти Національного банку України.

Перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, формується на підставі файла "N" та включає інформацію тільки про осіб, які були вкладниками (мали вклади у банку) та поіменовані у файлі "N".

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Згідно п.2 розділу ІІІ Порядку №14 Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що до матеріалів справи не надано доказів того, що кошти за вкладом позивача підпадають під визначений перелік підстав для відмови у відшкодуванні коштів.

Доказів, що позивач в числі інших вкладників був обізнаний про будь-які зловживання за участю ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" у сфері банківських та інших фінансових послуг матеріали справи також не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, серед іншого, з таких, зокрема, підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Приписами статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлена презумпція правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальне поняття недійсності правочину встановлено ст. 215 ЦК України відповідно до змісту частин 2 та 3 якої, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Колегія суддів зауважує, що з аналізу вищевказаних норм вбачається, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Отже, якщо Уповноважена особа Фонду вважає правочин нікчемним, вона зобов`язана викласти відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстави визнання правочину нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування твердження про неможливість включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідач посилається на нікчемність договорів відступлення прав вимоги, укладених між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", в результаті яких за рахунок коштів, відображених на рахунку юридичних осіб, були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб-позикодавців, в тому числі позивача, відкриті у банку, як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Колегія суддів зазначає, що статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.п. 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як вбачається з матеріалів справи, Тимчасовою адміністрацією ПАТ "Банк Михайлівський" було складено акт №3 від 01 червня 2016 року про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності. З вказаного акту слідує, що 19.05.2016 року Банком виконано платіжні документи ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980863, 90 грн., при цьому фінансових можливостей Товариства, зокрема залишку коштів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів .

В додатку №1 до акту № 3 Комісії по перевірці правочинів, що є нікчемними, зазначено, що банком укладено правочини (здійснені транзакції), умови яких передбачають передачу майна з метою надання окремому кредитору переваги (пільги), прямо не встановленого для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, банк здійснив операції з порушенням вимог законодавства, що призвели до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку .

Відповідно до витягу з Додатку 2 до Акту №3 від 01.06.2016 р. Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку осіб, на рахунки яких 19.05.2016 р. здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", віднесено і позивача .

19.05.2016 р. ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" виконало вимоги договору № 980-077-000220110 та перерахувало на рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" грошові кошти в сумі 109 500,00 грн. та проценти в сумі 2 839,39 грн., а всього 112 339,39 грн..

Договір відкриття рахунку позивачем у ПАТ "Банк Михайлівський" від 02.03.2015 року Фондом та його уповноваженими особами нікчемним не визнався.

Однак, жодна з підстав, вказаних у ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

Відповідно до ч.3 ст.228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про існування відповідного судового рішення щодо визнання недійсним правочину.

Приписами ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджено, що повернення ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016 р. , а тому кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію Банку перебували на поточному рахунку позивача, відкритому в ПАТ "Банк Михайлівський".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем було безпідставно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 112339,39 грн.

Отже, відповідачем не було доведено наявності правових підстав, визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що повернені ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" кошти на банківський рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" не є вкладом у розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак не є сумою коштів, прирівняних до вкладів, і гарантії, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів не приймає до уваги, оскільки за правилами частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Тобто, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Оскільки кошти надійшли позивачу на його рахунки до часу введення тимчасової адміністрації банку, посилання на положення п.п.7-9 ч. 3 ст. 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу визнання правочинів (транзакцій) нікчемними та не включення рахунків позивача до відповідного переліку, є необґрунтованими та такими, що належними доказами не підтверджені.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг", колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" доповнено пунктом 15 такого змісту: "До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників".

Зазначений Закон набув чинності 19.11.2016 року.

Однак, в даному випадку, немає підстав для застосування пункту 15 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки немає необхідності в прирівнянні коштів, отриманих позивачем на свій рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", на виконання умов укладеного між ними договору, до вкладу. Вказані кошти й без такого прирівняння відповідають поняттю "вклад", вказаному в п. 3 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (ч.1 ст.1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, так як гарантований конституційний принцип непорушності (приватної власності). Фізична особа (вкладник) є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності, в силу статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України, є непорушним.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі "Золотас проти Греції", стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (пункт 35, № 68385/10 та № 71378/10).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено наявності правових підстав вважати договір нікчемним та, відповідно, застосовувати наслідки нікчемності до даних договорів, так само, як не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для невключення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині скасування рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року в сумі 112 339,39 грн. (сто дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 39 копійок) з при призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-077-000220110 від 12.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , нікчемним, з огляду на наступне.

Згідно з ч.4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу наведених норм вбачається, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону України №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.

В свою чергу, правочин є нікчемним відповідно до Закону, а не рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і видане відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду по справі №820/1648/17 від 04.07.2018 року, по справі № 826/1476/15 від 04.07.2018 року, у постанові Верховного суду від 20.03.2019 року по справі №820/16196.

Таким чином, оскільки рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього рішення. Звідси, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність встановлених законом підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині скасування рішення щодо визнання правочину нікчемним.

Отже, встановлена правова природа такого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо його скасування, а тому вимоги про скасування рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року в сумі 112 339,39 грн. (сто дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 39 копійок) з при призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-077-000220110 від 12.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

Однак, зазначене не впливає на правову оцінку та вирішення інших вимог позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення по справі були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому вказане рішення підлягає частковому скасуванню, провадження в частині скасування рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року в сумі 112 339,39 грн. (сто дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 39 копійок) з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-077-000220110 від 12.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , нікчемним - закриттю. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року по справі № 520/8825/18 скасувати в частині скасування рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 року в сумі 112 339,39 грн. (сто дванадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 39 копійок) з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-077-000220110 від 12.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", що належить ОСОБА_1 , нікчемним.

Провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року по справі № 520/8825/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 19.08.2019 року