Справа № 855/365/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/365/19
19 серпня 2019 року м. Київ
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2019 року позовну заяву кандидата в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 69 ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - окружна виборча комісія з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 69, кандидат в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 69 ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій, визнання недійсними виборів та зобов`язання вчинити дії - повернуто.
Обґрунтовуючи такий висновок, суд, з урахуванням висновків ухвали Верховного Суду від 18.08.2019 року у справі №9901/458/19, виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови ЦВК від 14.08.2019 року № 1871 «Про реєстрацію народних депутатів України, обраних на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року в одномандатних виборчих округах» у відповідній частині та про визнання протиправними дій ЦВК зі встановлення результатів голосування належать до виключної підсудності Шостого апеляційного адміністративного суду.
Інші ж позовні вимоги, а саме про визнання протиправними дій ЦВК зі складання протоколу від 05.08.2019 року про результати виборів, визнання недійсними позачергових виборів, про зобов`язання ЦВК опублікувати в офіційних виданнях спростування інформації щодо обрання ОСОБА_2 народним депутатом України та прийняти рішення про проведення повторного голосування з позачергових виборів народних депутатів України в одномандатному виборчому окрузі № 69, безпосередньо стосуються встановлення результатів виборів та підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що у межах позову ОСОБА_1 одночасно заявлено позовні вимоги, щодо яких законодавством визначено різну виключну підсудність та об`єднання яких в одне провадження не допускається. Викладене, на переконання суду, свідчило про наявність правових підстав для повернення позовної заяви відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Разом з тим, вважаю, що у даному випадку суд дійшов помилкових висновків щодо виключної підсудності Шостому апеляційному адміністративному суду позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови ЦВК від 14.08.2019 року № 1871 «Про реєстрацію народних депутатів України, обраних на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року в одномандатних виборчих округах» у частині реєстрації народним депутатом України ОСОБА_2 , з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 273 КАС України рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Верховного Суду. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії, прийняті у межах виборчого процесу, оскаржуються до апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ.
Тобто, наведеними нормами процесуального закону чітко регламентовано підсудність Верховному Суду як суду першої інстанції спорів з приводу оскарження всіх рішень ЦВК щодо встановлення нею результатів виборів.
Так, за правилами ч. 1, п. п. 8, 9 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про вибори народних депутатів України» (далі - Закон) виборчий процес - це здійснення суб`єктами, визначеними статтею 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.
Виборчий процес включає такі етапи як, зокрема, підрахунок голосів виборців та встановлення підсумків голосування; встановлення результатів виборів депутатів та їх офіційне оприлюднення.
Питання встановлення результатів виборів народних депутатів України та їх офіційного оприлюднення регламентовано положеннями ст. ст. 98-100 згаданого Закону. При цьому, завершенням етапу встановлення результатів виборів депутатів та їх офіційного оприлюднення є реєстрація обраних депутатів, процедуру проведення якої врегульовано нормами ст. 101 Закону.
Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що даний спір з огляду на його підстави належить розглядати Верховним Судом в силу приписів ст. ст. 22, 273 КАС України, оскільки виключно до його компетенції належить надання оцінки обставинам встановлення ЦВК результатів виборів.
Відтак, на переконання суду, постанова ЦВК від 14.08.2019 року № 1871, яка у частині оскаржується Позивачем, прийнята на підставі відповідного протоколу ЦВК про результати позачергових виборів народних депутатів України в одномандатному виборчому окрузі №69, є рішенням ЦВК безпосередньо щодо встановлення кінцевих результатів виборів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
У п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України міститься визначення адміністративний суд, згідно з яким це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.
Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.
Таким чином, Шостий апеляційний адміністративний суд у відповідності до ч. 4 ст. 22 та ч. 3 ст. 273 КАС України не є судом, встановленим законом, для вирішення цього спору, а вказана справа належить до підсудності Верховного Суду.
Викладене, на мою думку, дає підстави для висновку про необхідність передачі даної справи до Верховного Суду та вказує на те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині оскарження постанови ЦВК від 14.08.2019 року №1871 не містять порушень правил їх об`єднання.
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Отже, я не погоджуюся із викладеними в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2019 року висновками в частині того, що оскарження постанови ЦВК щодо реєстрації особи народним депутатом України належить до виключної підсудності Шостого апеляційного адміністративного суду, про що і зазначаю в даній окремій думці як суддя у справі.
Суддя
Шостого апеляційного
адміністративного суду А.Г. Степанюк