Справа № 440/408/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 р.Справа № 440/408/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 03.06.19 року по справі № 440/408/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

01 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (далі по тексту ТОВ «ТД «Лубнигаз») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту Лубенська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області), в якому, з урахуванням уточнень до позову, прийнятих судом, просило суд:

визнати протиправними дії Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області щодо нарахування пені в Електронному кабінеті, а саме в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) 30.07.2018 на суму 50595,83 грн.;

зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) здійснити коригування даних інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) з податку на додану вартість шляхом скасування пені в сумі 50595,83 грн., нарахованої за період з 01.05.2018 по 30.07.2018;

зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) суму коштів у розмірі 50595,83 грн., що були стягнуті в рахунок погашення протиправно нарахованої пені.

Протокольною ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 по справі № 440/408/19 замінено первісного відповідача - Лубенську ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області на належного Головне управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Полтавській області).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 по справі № 440/480/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 по справі № 440/480/19 скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Податковим кодексом України не врегульовано належним чином питання про перенесення граничного строку для подання уточнюючої декларації з податку на додану вартість без нарахування пені у випадку, якщо останній день 90-денного строку припадає на вихідний день. З посиланням на Європейську конвенцію про обчислення строків від 16.05.1972, вважає, що в даному випадку мають бути застосовані загальні правила обчислення строків, у зв`язку з чим позивач мав право подати уточнюючий розрахунок без застосування до нього штрафних санкцій на 91-й день з дня граничного строку сплати грошового зобов`язання. Однак, відповідач своїми діями порушив право позивача, обмеживши строк на подачу уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за березень 2018 року без нарахування пені. Судом першої інстанції, який помилково погодився з відповідачем, не враховано, що у позивача була відсутня об`єктивна можливість подати уточнюючий розрахунок 29.07.2018, оскільки цей день є вихідним. Останнім робочим днем перед 29.07.2018 був 27.07.2018, що було 88 днем, наступним за граничним терміном сплати грошового зобов`язання, тим самим, відповідачем обмежено право платника податків шляхом зменшення строку на подачу уточнюючого розрахунку без нарахування пені з 90 днів до 88 днів.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Пояснив, що ТОВ "Торговий дім "Лубнигаз" 18.04.2018 подано декларацію з ПДВ за березень 2018 року з граничним терміном сплати 30.04.2018. Платником податків 30.07.2018 подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно визначених помилок № до декларації з ПДВ за березень 2018 року, яким збільшено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, що сплачується до державного бюджету на 1186856,00 грн. та самостійно обраховано штрафну санкцію у зв`язку з виправленням помилки в розмірі 35606,00 грн. Вказаний уточнюючий розрахунок позивачем подано після спливу 91 календарного дня, наступного за днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, у зв`язку з чим в інтегрованій картці платника податку 30.07.2018 нараховано пеню в розмірі 50595,83 грн, яка сплачена 01.11.2018 згідно платіжного доручення №5691 від 01.11.2018. Вказує, що нормами чинного законодавства не передбачено перенесення граничного терміну, протягом якого не нараховується пеня при внесенні змін до податкової звітності в разі, якщо він припадає на вихідний або святковий день. Враховуючи викладене, з посиланням на пп.129.1.3 п.129.1, п. 129.9 ст. 129 Податкового кодексу України стверджує про правомірність нарахування позивачу пені в сумі 50595,83 грн.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" () зареєстроване як юридична особа 12.01.2015, номер запису в ЄДР №1 001796, та перебувало на обліку в Лубенській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області.

30.07.2018 Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області позивачу нараховано пеню у розмірі 50595,83 грн у зв`язку із поданням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість № від 30.07.2018 за березень 2018 року понад 90-денний строк.

Не погодившись з такими діями відповідача, ТОВ «ТД «Лубнигаз» звернулось до суду з цим позовом про їх оскарження, зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області здійснити коригування даних інтегрованої картки позивача з податку на додану вартість шляхом скасування пені в сумі 50595,83 грн., нарахованої за період з 01.05.2018 по 30.07.2018, та повернути суму коштів у розмірі 50595,83 грн., що були стягнуті в рахунок погашення протиправно нарахованої пені.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що уточнюючий розрахунок до податкової декларації за березень 2018 року позивачем подано після спливу 90-денного строку з дня граничного терміну сплати податкового зобов`язання, а відтак, нарахування позивачу пені є правомірним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Статтею 203 цього Кодексу встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п. 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 102.1 статті 102 цього Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З системного аналізу наведених норм випливає, що платник податків у разі самостійного виявлення помилок, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації не пізніше закінчення 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Строк, протягом якого платником податків може бути подано уточнюючий розрахунок без застосування штрафних санкцій, встановлено статтею 129 Податкового кодексу України.

Пунктом 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" 18.04.2018 подано декларацію з ПДВ за березень 2018 року.

Граничний термін сплати податкового зобов`язання з ПДВ за березень 2018 року припадав на 30.04.2018, отже 90-денний строк, відведений для подання уточнюючої декларації внаслідок самостійного виявлення помилок без нарахування пені, припадає на 29.07.2018, у той час як уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок позивачем подано 30.07.2018.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з даними інтегрованої картки платника податків ТОВ «ТД «Лубнигаз» з ПДВ позивачу 30.07.2018 нараховано пеню в розмірі 50595,83 грн., яка позивачем сплачена 01.11.2018 згідно з платіжним дорученням № 5691 від 01.11.2018.

Спірним питанням цієї справи є відсутність норми у податковому законодавстві, яка б визначала перенесення строку у випадку, коли граничний строк сплати податків припадає на вихідний (святковий) день.

При цьому, Податковий кодекс України визначає, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (пункт 49.20 статті 49 Податкового кодексу України).

Колегія суддів вважає, що до спірних відносин слід застосувати Європейську конвенцію про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року.

За положеннями статті 1 Конвенції, вона застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, включаючи процедуру стосовно таких справ, якщо такі строки встановлені законом або судовим чи адміністративним органом; органом арбітражу, якщо такий орган не встановив порядку обчислення строків; або сторонами, якщо порядок обчислення строків не був безпосередньо чи опосередковано узгоджений між сторонами і не визначається існуючою практикою відносин між сторонами.

В даному випадку законодавством не визначено перенесення граничного строку, протягом якого платником податків може бути подано уточнюючий розрахунок до податковогої декларації без нарахування пені, у разі, якщо останній день 90-денного строку, встановленого п.129.1 ст.129 ПК України, припадає на вихідний (святковий) день, що цілком узгоджується з положеннями частини першої статті 1 Конвенції.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, що обчислення строків за Конвенцією стосується лише сфери судочинства (процесу) та не розповсюджується на податкові правовідносини, з огляду на положення цієї ж норми, яка перш за все визначає обчислення строків зокрема у адміністративних справах, що на думку колегії суддів, стосується спірних правовідносин, які розглядаються судом, та крім цього, розповсюджується і на процедуру стосовно таких справ, тобто на адміністративне судочинство, обчислення процесуальних строків.

Відповідно до статті 5 Конвенції, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem (означає день, у який цей строк спливає, стаття 2) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

У відповідності до частини 1 статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

За змістом пункту 3.2 статті 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

При цьому, пунктом 56.21 статті 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що 90-й день для подання уточнюючої податкової декларації за березень 2018 року припадав на 29.07.2018, що є вихідним днем (неділя), колегія суддів погоджується з доводами позивача про перенесення граничного строку подання уточнюючої податкової декларації за березень 2018 року на наступний робочий день 30.07.2018.

Отже, уточнююча податкова декларація з ПДВ, подана Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Лубнигаз» 30.07.2018, вважається такою, що подана в межах 90-денного строку з дня граничного терміну сплати грошового зобов`язання, що звільняє позивача від сплати пені, а відтак, нарахування Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області позивачу пені за період з 01.05.2018 по 30.07.2018 в сумі 50595,83 грн. є протиправним.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідач правомірності дій щодо нарахування Лубенською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області позивачу пені за період з 01.05.2018 по 30.07.2018 в сумі 50595,83 грн. належним чином не довів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області здійснити коригування даних інтегрованої картки ТОВ "ТД "Лубнигаз" з податку на додану вартість шляхом скасування пені в сумі 50595,83 грн., нарахованої за період з 01.05.2018 по 30.07.2018, та зобов`язати відповідача повернути позивачу суму коштів у розмірі 50595,83 грн., що були стягнуті в рахунок погашення протиправно нарахованої пені.

Згідно з п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене вище, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 по справі № 440/408/19 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ТД «Лубнигаз» при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, та при поданні уточненої позовної заяви (про збільшення позовних вимог) 3842,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення № 290 від 30.01.2019 на суму 1921,00 грн. та № 1224 від 24.04.2019 на суму 3842,00 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 1953 від 12.07.2019 ТОВ «ТД «Лубнигаз» також сплачено судовий збір в розмірі 8644,50 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги ТОВ «ТД «Лубнигаз», суми витрат зі сплати судового збору в розмірі 5763,00 грн. - за подання позову, та 8644,50 грн. - за подання апеляційної скарги підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року по справі № 440/408/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області щодо нарахування пені в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) 30.07.2018 на суму 50595,83 грн.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) здійснити коригування даних інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) з податку на додану вартість шляхом скасування пені в сумі 50595,83 грн., нарахованої за період з 01.05.2018 по 30.07.2018

Зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) суму коштів у розмірі 50595,83 грн., що були стягнуті в рахунок погашення протиправно нарахованої пені.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Льва Толстого, 87, ) витрати по сплаті судового збору за подачу позову 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 8644 (вісім тисяч шістсот сорок чотири) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 16.08.2019 року