Справа № 643/3984/19
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/3984/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу 643/3984/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 3 батальйону 1 взводу лейтенанта поліції УПП в Харківській області Алєксенка Ігоря Вікторовича про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2019 р. з Московського районного суду м.Харкова до Київського районного суду м.Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати дії інспектора 6 роти 3 батальйону 1 взводу лейтенанта поліції УПП в Харківській області Алєксенка І.В. щодо складання постанови серії НК № 475140 від 06.03.2019 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, незаконними; визнати постанову НК № 475140 від 06.03.2019 року про адміністративне правопорушення щодо накладення на позивача адміністративного стягнення протиправною та скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 06.03.2019 р. приблизно о 10 год. 30 хв. він рухався на автомобілі Mazda 6 з номерним знаком НОМЕР_1 по дорозі М-03 з Харкова, на якій й був зупинений старшим лейтенантом поліції Алєксенко І.В .. За результатом зупинки, працівником поліції Алєксенко І.В. було складено постанову на позивача за ч.3 ст. 122 КУпАП за порушення п.12.4 ПДР України.

На думку позивача, складу адміністративного правопорушення у його діях не було, оскільки він рухався зі швидкістю не більше 50 км/год. Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією відео- та фото-фіксації, але не в автоматичному, а у ручному режимі, а на думку позивача, відповідач не мав права використовувати прилад із функціями фото та відео-фіксації не у автоматичному режимі.

Окрім того, позивач вказує, що працівником поліції винесено оскаржувану постанову із порушенням прав позивача. Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов ОСОБА_1 не мав часу скористатися своїми правами, передбаченими ст..268 КУпАП.

Враховуючи викладене, позивач вважає винесену постанову безпідставною, такою, що винесена та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а отже підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі.

10.04.2019 р. до Московського районного суду м. Харкова відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

У позовній заяві позивач умисно надав суду відомості, що не відповідають реальним обставинам подій. Позивач не надав ні суду, ні відповідачеві доказів зазначених ним обставин у позовній заяві. Крім того, надав неправдиві відомості щодо відсутності дорожнього знаку, який інформує про фото і відео фіксування порушень дорожнього руху на ділянці дороги де проводився вимір швидкості приладом TruCAM. Зазначені відомості не відповідають дійсності, оскільки біля 450 км. на дорозі М-03 розміщені відповідні знаки.

Відео та фото докази, що додаються, на думку відповідача, беззаперечно свідчать про скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КупАП.

Аргументація позивача щодо не відповідності вимогам Закону України «Про Національну поліцію» винесення постанови на підставі вимірювання швидкості приладом TruCAM не є такою, що відповідає дійсності, оскільки використання приладів TruCAM поліцейськими у службовій діяльності здійснюється на законних підставах.

Стосовно вимоги з приводу проведення розгляду справи за місцем вчинення правопорушення та винесення постанови без складання відповідного протоколу також є безпідставними, оскільки відповідач керувався ст..258 КУпАП.

Також відповідач заперечує проти визнання його дій протиправними, оскільки ст.. 286 КАС України не передбачено права суду виносити рішення про визнання дій незаконними, а визнання дій протиправними в силу діючого законодавства є виключною компетенцією окружних адміністративних судів.

Враховуючи викладене, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався ПДР, нормами КУпАП, чітко описував правопорушення, яке було скоєно, та на його думку, діяв в межах повноважень та не порушував норм процесуального права (а.с.23-29).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19.04.2019 р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 16.05.2019 р. справу прийнято до провадження.

Позивач та його представник у судове засідання повторно не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та відсутність будь-яких заяв, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

До Московського районного суду м.Харкова позов надійшов 18.03.2019 р., у зв`язку з чим суд вважає, що позивач не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки останнім днем подачі позову є 16.03.2019 р. вихідний день, а позов подано у перший робочий після нього день.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення відповідача, викладені ним у відзиві, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, ОСОБА_1 , 06.03.2019 року о 10 год. 36 хв. на автодорозі М-03 449 км. керував т/з, рухався зі швидкістю 144 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 64 км., що зафіксовано на «Trucam ТС000748», чим порушив п.12.4 ПДР України, за що ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

У зв`язку з цим інспектором 6 роти 3 батальйону 1 взводу лейтенантом поліції УПП в Харківській області Алєксенко Ігорем Вікторовичем 06.03.2019 року безпосередньо після виявлення правопорушення винесено постанову серії НК №475140, якою встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.122 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не визнає себе винним оскільки не перевищував швидкості, посилається на незаконне застосування відповідачем вимірювального приладу «Trucam ТС000748».

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.3 статті 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015" передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно вимог пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.. Вказане правопорушення було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості руху т/з TruCAM TС 000748.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду запис подій, які мали місце під час руху транспортним засобом під керуванням позивача, де останній рухався зі швидкістю 114 км/год. на а/д М-03.

Зі змісту наданих відповідачем документів вбачається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13744, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 22 листопада 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20, є придатним до застосування. Можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Позивачем не надано доказів, які б спростовували надані відповідачем докази в обґрунтування наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення автомобілем Mazda 6 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача вимог п.12.4. Правил дорожнього руху, тобто порушення швидкісного режиму.

Залучені відповідачем до справи відеозаписи та роздруківки фотофіксації правопорушення містять інформацію щодо предмета доказування та в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст.72 КАС України.

З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч.3 ст.122 КУпАП відносно позивача.

Рішення КСУ 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

Окрім цього, в ході розгляду справи не було встановлено порушення працівником патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст..242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача ґрунтуються на законі, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.3 статті 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства; доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, позивачем, у свою чергу не спростовано, тому суд вважає за необхідне постанову серії НК №475140 від 06.03.2019 року винесену відповідачем - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 19, 20, 77, 78, 205, 268, 286, 295 КАС України, ст. 9, 247, 251,254, 256, 265-2, 280 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 3 батальйону 1 взводу лейтенанта поліції УПП в Харківській області Алєксенка Ігоря Вікторовича про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Відповідач - Інспектор 6 роти 3 батальйону 1 взводу лейтенант поліції УПП в Харківській області Алєксенко Ігор Вікторович, місцезнаходження: м.Харків, вул..Шевченка 315-А.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2019 року.

Суддя Чередник В.Є.