Справа № 725/3668/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3668/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федіна А.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

15 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника апелянта: адвоката Лизуна А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина народної республіки Бангладеш ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 червня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, повний текст рішення складено 27.06.2019 о 17:00) у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянин народної республіки Бангладеш ОСОБА_2 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 27 червня 2019 року Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до громадянина народної республіки Бангладеш ОСОБА_2 / надалі - Апелянт/ , в якому просив продовжити строк затримання відповідача з метою ідентифікації та примусового видворення за межі території України на термін 6 місяців.

2. В обґрунтування позову посилався на те, що 04.01.2019 року відповідач був затриманий за незаконний перетин державного кордону України з Румунією поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб та в рамках прискореної процедури реадмісії був переданий працівникам прикордонної служби України, а в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.01.2019 року вирішено видворити відповідача за межі території України та затримано його терміном на 6 місяців з поміщенням до тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, вказаний термін закінчується 08.07.2019 року.

3. Позивач зазначав, що про необхідність ідентифікації відповідача було неодноразово повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України та акредитовані на території України дипломатичні представництва (консульські установи) Народної Республіки Бангладеш відсутні, а Почесне консульство Народної Республіки Бангладеш у м.Києві здійснює лише представницьку функцію. Також, позивачем направлено запити до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України та Посольства України в Турецькій Республіці, проте відповіді на запити не отримано.

4. Вказував на те, що у зв`язку з відсутністю документів, які дають право на перетин державного кордону та невжиття заходів щодо ідентифікації відповідача з боку Посольства Народної Республіки Бангладеш , здійснити практичне видворення з території України до країни походження ОСОБА_2 неможливо.

5. У зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.. 289 КАС України, просив продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України терміном на 6 місяців.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27.06.2019 року позовні вимоги задоволено.

7. Продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України терміном на 6 (шість) місяців.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

9. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано стан його здоров"я, який перешкоджає утриманню в пункті тимчасового перебування іноземців, а також зазначив, що протягом 6 місяців позивачем не вживались заходи щодо проведення його ідентифікації.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Судом встановлено, що 04.01.2019 року апелянт був затриманий за незаконний перетин державного кордону України з Румунією поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб та в рамках прискореної процедури реадмісії був переданий працівникам прикордонної служби України, а в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

11. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.01.2019 року вирішено видворити відповідача за межі території України та затримано його терміном на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, вказаний термін закінчується 08.07.2019 року.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Позивач зазначив, що ним вжито всіх можливих заходів для ідентифікації відповідача, проте на даний час не отримано відповідей з відповідних консульських установ та іноземних представництв, а з боку відповідача відсутня співпраця.

13. Представник апелянта вказав на те, що відсутні підстави для продовження строку затримання відповідача, оскільки позивачем не надано доказів достатності вжитих ним заходів з метою ідентифікації відповідача протягом шести місяців, а також не доведено відсутність співпраці з боку ОСОБА_2 . Крім того, просив врахувати важкий стан здоров`я відповідача.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Згідно статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 4 листопада 1950 року № ETS N 005, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

16. Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

17. Частиною першою статті 289 КАС України передбачені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства.

18. Зокрема, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

19. Порядок про продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 (далі - Порядок № 150).

20. Пункт 2 Порядку №150 передбачає, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

21. Згідно пункту 12 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», яка затверджена Міністерством Внутрішніх Справ від 29 лютого 2016 року № 141 (далі Інструкція № 141) іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

22. У відповідності до вимог ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

23. Згідно пункту 12 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», яка затверджена Міністерством Внутрішніх Справ від 29 лютого 2016 року № 141 (далі Інструкція № 141) іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

24. Частинами 11-13 статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

25. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

26. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

27. Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

28. Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

29. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.01.2019 року вирішено видворити відповідача за межі території України та затримано його з метою його ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України терміном до 6 місяців.

30. Судом першої інстанції встановлено, що шестимісячний строк затримання апелянта закінчується 08.07.2019 року та позивач звернувся з позовом про продовження даного строку у відповідності до вимог ч. 12 ст. 289 КАС України.

31. Судом достовірно встановлено, що на момент звернення до суду з даним позовом інформація з країни громадянської належності відповідача не находила та відсутні відповідні документи, необхідні для ідентифікації відповідача, при цьому матеріали справи не містять доказів про наявність співпраці з боку відповідача, що також є обов`язковою ознакою наявності підстав для продовження строку його затримання.

32. Колегія суддів встановила, що позивачем не одержано інформації з країни громадянської належності апелянта та документів, необхідних для його ідентифікації, при цьому позивачем вжито достатньо заходів з цією метою, про що свідчить копії листів направлених останнім до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Надзвичайному і Повноважному Послу України в Турецькій Республіці (з урахування того, що на території Туреччини знаходиться Посольство Народної Республіки Бангладеш в Анкарі ), Почесному консулу Народної Республіки Бангладеш у м.Києві.

33. Уповноваженим органом з метою ідентифікації громадян Бангладеш, які перебувають на території України та їх документування проїзними документами до країни походження є виключно Посольство Бангладеш у Варшаві.

34. Таким чином, з метою ідентифікації апелянта позивачу слід звернутись у вказане посольство, що в свою чергу зумовлює необхідність продовження строку його затримання.

35. Частиною першою статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: «f») законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

36. Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для продовження строку затримання громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , оскільки наявне рішення про його примусове видворення, проте відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність співпраці з боку іноземця з прикордонними органами України, а також позивачем вжити достатніх заходів для його ідентифікації та встановлено необхідність звернення до Посольства Бангладеш у Варшаві.

37. Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про його важкий стан здоров"я, так як вони не підтверджені належними доказами.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

38. Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

39. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

40. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

41. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

42. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

43. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина народної республіки Бангладеш ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.