Справа № 826/12211/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Мельничука В.П., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року

у справі № 826/12211/18

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Кабінету Міністрів України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2018 провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 20.07.2018 ВП №42095078 про закінчення виконавчого провадження закрито з підстав належності розгляду цієї частини позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2018 року скасовано, та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиділення протягом 2014-2018 років Полтавській обласній державній адміністрації на виконання частини 2 статті 32 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» цільовим призначенням капітальні вкладення для забезпечення житлом громадян, що самостійно переселилися з території радіоактивного забруднення.

Зобов`язано Кабінет Міністрів України на виконання частини 2 статті 32 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виділити Полтавській обласній державній адміністрації цільовим призначенням капітальні вкладення для забезпечення житлом сімей, що самостійно переселилися з території радіоактивного забруднення і перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради у пільговому списку, в тому числі, сім`ї позивача.

Окружним адміністративним судом міста Києва 02 травня 2019 у справі видано виконавчий лист.

ОСОБА_1 23.05.2019 року подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Заяву обґрунтована невиконанням відповідачем судового рішення у визначений в рішенні спосіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019року заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду, та прийняти нову, якою заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні позивачем підтримано вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та прийняти нову, якою заяву про зміну способу та порядку виконання рішення задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечив. Крім того зазначено, що судом першої інстанції зроблено вірні висновки щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ст.378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС України способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом.

Обґрунтованими є виключні обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому, під встановленням або зміною способу чи порядку виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення способу виконання рішення суду виходив з того, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду частково задовольняючи позов ОСОБА_1 не покладав на Кабінет Міністрів України обов`язок виділяти кошти для забезпечення житлом сім`ї позивача, відповідно, підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення у формі, що обрана позивачем, відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2018 року та прийнято постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиділення протягом 2014-2018 років Полтавській обласній державній адміністрації на виконання частини 2 статті 32 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» цільовим призначенням капітальні вкладення для забезпечення житлом громадян, що самостійно переселилися з території радіоактивного забруднення.

Зобов`язано Кабінет Міністрів України на виконання частини 2 статті 32 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виділити Полтавській обласній державній адміністрації цільовим призначенням капітальні вкладення для забезпечення житлом сімей, що самостійно переселилися з території радіоактивного забруднення і перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради у пільговому списку, в тому числі, сім`ї ОСОБА_1 .

Як зазначено позивачем, вказане рішення суду відповідачем не виконано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Як вбачається із змісту вказаної заяви, позивач просить суд змінити спосіб і порядок виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, а саме, замість зобов`язання Кабінет Міністрів України вчинити дії щодо виділення Полтавській обласній державній адміністрації цільовим призначенням капітальні вкладення для забезпечення житлом сімей, що самостійно переселилися з території радіоактивного забруднення і перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради у пільговому списку, в тому числі, сім`ї ОСОБА_1 , позивач просить суд стягнути з Кабінету Міністрів України на її користь вартість двох однокімнатних квартир в місті Полтава в розмірі 1 722 000,00 грн., з будь якого винайденого судовим виконавцем рахунку Кабінету Міністрів України.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що встановлення способу виконання рішення у жодному випадку не повинно змінювати суті самого рішення.

Натомість вказаний позивачем спосіб виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2019 року суперечить даному принципу, оскільки питання стягнення з Кабінету Міністрів України на її користь вартість двох однокімнатних квартир в місті Полтава в розмірі 1 722 000,00 грн., не являлось предметом розгляду даної адміністративної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про встановлення способу виконання рішення суду в даній справі

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, не позбавлена права подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання такого рішення суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук

Повний текст постанови виготовлено 14 серпня 2019 року