Справа № 818/1100/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 р.Справа № 818/1100/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Шаповал Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року (суддя Соколов В.М.; м. Суми; повний текст рішення складено 08.10.2018) по справі № 818/1100/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Сумській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта"

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Домінанта") про визнання протиправними та скасування рішень:

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 1 555 260,16 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 59 761,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 58,65 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 120 277,49 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.06.2017 у розмірі 15598,65 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.06.2017 у розмірі 5,00 грн.;

- вимогу про сплату боргу № від 29.06.2017 у розмірі 109 101,25 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що висновки, викладені в акті перевірки, на підставі яких приймались оскаржені рішення суперечать вимогам чинного законодавства. Всі порушення ґрунтуються на припущені стосовно наявності Договору про надання взаємопослуг № 1посл/01.05.2015 від 10.05.2015, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Домінанта". Однак, такого договору не існує та він ніколи не укладався. Що стосується оренди транспортного засобу марки УРАЛ моделі 4320 1985 р.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 , то він належить громадянці ОСОБА_2 на праві приватної власності, а не фізичній особі-підприємцю. Відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 17.02.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Домінанта", ОСОБА_2 передала у тимчасове платне користування транспортний засіб. Зазначений договір до діяльності ФОП ОСОБА_2 , як суб`єкта підприємницької діяльності - платника єдиного податку, ніякого відношення не має. Такий вид діяльності, як надання транспортних засобів в оренду у ФОП ОСОБА_2 відсутній. Таким чином, за твердженням позивача, всі встановлені перевіркою порушення, є безпідставними та протиправними.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта" про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 1 555 260,16 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 59 761,25 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 58,65 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 120 277,49 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Сумській області про застосування штрафних санкцій № від 29.06.2017 у розмірі 15598,65 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Сумській області про застосування штрафних санкцій № від 29.06.2017 у розмірі 5,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу № від 29.06.2017 у розмірі 109 101,25 грн.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 8000,00 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме: пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 198, п. 291.6 ст. 291, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що на підтвердження господарських взаємовідносин позивачем до перевірки було надано Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015, згідно з яким ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Домінанта" зобов`язались надавати один одному послуги по транспортуванню лісопродукції, експлуатації спецтехніки для перевезення необробленої деревини, та послуги водія. В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_2 з червня 2015 року надавала ТОВ "Домінанта" послуги по експлуатації спецтехніки для перевезення необробленої деревини, в свою чергу ТОВ "Домінанта" надано позивачу послуги водія. Актами зарахування зустрічних вимог визначено, що ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Домінанта" мали один перед одним несплачені грошові зобов`язання, які було погашено за рахунок зарахування однорідних вимог. Відповідач вказує, що згідно із свідоцтвом платника єдиного податку у ФОП ОСОБА_2 відсутній вид діяльності, який передбачає надання підприємцем послуг, зазначених в Договорі. Крім того, зарахування зустрічних вимог по не погашеним грошовим зобов`язанням не передбачене умовами перебування ФОП на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Таким чином, застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у п. 296.1 ст. 291 ПК України та здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку є підставами для переведення платника на загальну систему оподаткування, обліку та звітності. Отже, ФОП ОСОБА_2 з 01.07.2015 повинна була перейти на загальну систему оподаткування та вести облік доходів і витрат відповідно до вимог, передбачених Податковим кодексом України. Вказані обставини слугували підставою для прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив, в якому в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що позивач не підписувала договору про надання взаємопослуг № 1 посл/01.05.2015 з ТОВ "Домінанта", жодних операцій стосовно даного договору не існує ані в податковому обліку, ані в податковому обліку позивача. Стосовно порушення позивачем вимог п. 198.5 ст. 198 ПК України позивач зазначає, що в ході проведення перевірки відповідачем не враховано дані по рахунку 281 "товари на складі", що виключає можливість формування обґрунтованих висновків.

Третьою особою ТОВ "Домінанта" також подано відзив на апеляційну скаргу в якій, заперечуючи проти апеляційної скарги відповідача, вказує, що директор ТОВ "Домінанта" не підписував Договір про надання взаємопослуг № 1 посл/01.05.2015 з ФОП ОСОБА_2 та акти заліку зустрічних однорідних вимог по даному договору. Крім того, зазначає, що ані в бухгалтерському, ані в податковому обліку підприємства не існує будь-яких операцій по вищезазначеному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що посадовими особами податкового органу була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 17.01.2013 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт № 546/18-28-13-03//69 від 12.06.2017 (т.1 а.с.9-82).

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема:

- п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п. 177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 244 208,65 грн., в т.ч. по періодах: за 2015рік - 928823,04 грн., за 2016рік - 315385,61 грн.

- п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 8 липні 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальні страхування», із змінами та доповненнями, приватному підприємцю проведеною перевіркою було донараховано до сплати в бюджет єдиного внеску в сумі 141 826,25 грн., в тому числі за 2015 рік 46885,25 грн., за 2016рік - 94941,00 грн.

- п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, що призвело до нарахування основного платежу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 46,92 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 10,20 грн. та за 2016 рік у сумі 36,72 грн.

- п. 198.5 ст. 198, п.200.1 п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок завищення суми від`ємного значення в сумі 30 403 грн., в тому числі по періодах: грудень 2015 року в сумі 13 508,00 грн., грудень 2016 року в сумі 16895,00 грн. та заниження суми податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість у сумі 47809,00 грн.;

- п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 176.1 ст. 176, п.п. 16 1 п. 10 р. 20 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим нараховано до сплати в бюджет до сплати в бюджет військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 96217,91 грн. та суму військового збору як податкового агента громадянина ОСОБА_3 з суми нарахованого доходу у вигляді орендної плати, що підлягає сплаті до бюджету за 2015-2016 рр. на суму 4,08 грн.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Сумській області винесені рішення (т.1 а.с.83-94), а саме:

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 1 555 260,16 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 59 761,25 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 58,65 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового у розмірі 120 277,49 грн.,

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.06.2017 у розмірі 15598,65 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 29.06.2017 у розмірі 5,00 грн.,

- вимога про сплату боргу № від 29.06.2017 у розмірі 109 101,25 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятих ним рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.06.2017 № слугували висновки контролюючого органу про заниження позивачем суми податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість у зв`язку із встановленням в ході перевірки відсутність на залишках ТМЦ, вартість придбання яких була включена позивачем до обсягу придбання в якості товару/сировини для подальшої переробки за 2015-2016 роки, за рахунок яких ФОП ОСОБА_2 сформовано податковий кредит за відповідні звітні періоди, а відповідні податкові зобов`язання з податку на додану вартість не нараховувалися.

Підставою для прийняття решти податкових повідомлень-рішень, що є предметом оскарження у даній справі, ґрунтуються на висновках контролюючого органу, що ФОП ОСОБА_2 повинна була перейти з 01.07.2015 на загальну систему оподаткування та вести облік доходів і витрат відповідно до вимог, передбачених Податковим кодексом України, у зв`язку із здійсненням господарських операцій із ТОВ "Домінанта" за договором про надання взаємопослуг № 1 № 1 посл/01.05.2015.

В силу вимог ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності регулюється главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI (із змінами та доповненнями) (далі - ПКУ).

Згідно з п.291.2 ст.291 ПКУ спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Пунктом 291.3 ст.291 ПКУ встановлено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.6.ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платники єдиного податку першої - третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Згідно із пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПКУ платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

На підтвердження своїх висновків відповідач посилається на пп. 4, 7 п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки, з 01.07.2014 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_2 здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Була платником єдиного податку III групи. За даними податкової звітності, у т.ч. Звітів, податкових накладних, здійснювала підприємницьку діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва (основний вид діяльності), будівництва житлових та нежитлових будівель, а також оптової торгівлі.

В ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 було вручено запити про надання документів та інформації, що стосується предмету перевірки.

За твердженням представника відповідача, ФОП ОСОБА_2 у відповідь на зазначені запити було надано наявну на момент проведення перевірки інформацію та її документальне підтвердження, що засвідчується складеним до Акту перевірки Описом документів з підписом та печаткою платника податків (т.1 а.с.121-122).

Так, відповідно до тексту Опису документів, на підтвердження господарських взаємовідносин позивачем до перевірки, серед іншого, було надано Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 (далі - Договір) та копії Актів зарахування зустрічних вимог, згідно з якими ФОП ОСОБА_2 (Сторона 1) та ТОВ «Домінанта» (Сторона 2) зобов`язались надавати один одному послуги по транспортуванню лісопродукції, в порядку та на умовах, визначених цим Договором (т.1 а.с.114-119). Згідно цього Договору Сторони надавали один одному послуги по експлуатації спецтехніки для перевезення необробленої деревини, та послуги водія.

Разом з тим, за поясненнями, наданими позивачем та директором ТОВ "Домінанта" ОСОБА_3 , вказаний Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 ними не укладався, підписи у договорі здійснені не ними, а іншою особою.

На вимогу суду першої інстанції, ні позивачем ні представником відповідача оригінали зазначених вище документів не були надані та зазначено про їх відсутність.

Крім того, за твердженням позивача, Опис документів, наданих ФОП ОСОБА_2 на проведення документальної планової виїзної перевірки (станом на 01.06.2017 року) нею не підписувався.

Для встановлення справжності підпису ФОП ОСОБА_2 на документах, за клопотанням представника відповідача, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручалося експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Експертної служби МВС України. На вирішення експертам ставилися наступні питання:

1. Чи належить підпис в нижній частині першої сторінки Опису документів, підписаних ФОП ОСОБА_2 під час проведення документальної планової виїзної перевірки (станом на 02.06.2017) як додаток до Акту перевірки від 12.06.2017 №546/18-28-13-03/ НОМЕР_2 /69 - ОСОБА_2 чи іншій особі ?

2. Чи належить підпис в нижній частині першої сторінки в графі «підпис платника» в Реєстраційній заяві платника податку на додану вартість від 06.03.2015, поданої ФОП ОСОБА_2 до ДПІ у м. Сумах (на поверхню якої нанесений відбиток штампу з текстом наступного змісту: «Державна податкова інспекція у м. Суми вхідн. № 37 10.03.2015») - ОСОБА_2 чи іншій особі ?

3. Чи належить підпис в нижній частині на другій сторінці копії договору надання взаємопослуг №1 посл/01.05.2015 від 10.05.2015 - ОСОБА_2 чи іншій особі ?

Відповідно до Висновку експерта №19/119/6-6/70е від 13.07.2018 (т.2 а.с.136-149):

1. Підпис від імені ОСОБА_2 в місті розташування відбитка круглої печатки «ідентифікаційний номер НОМЕР_2 » у описі документів, наданих ФОП ОСОБА_2 на проведення документальної планової виїзної перевірки (станом на 02.06.2017) як додаток до Акту перевірки від 12.06.2017 за №546/18-28-13-03/ НОМЕР_2 /69, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою, згідно наданих зразків.

2. Підпис від імені ОСОБА_2 в місті розташування відбитка круглої печатки «ідентифікаційний номер НОМЕР_2 » у реєстраційній заяві платника податку на додану вартість від 06.03.2015 року, поданої ФОП ОСОБА_2 до ДПІ м. Суми, виконаний ОСОБА_2 , згідно наданих зразків.

3. Питання «Чи належить підпис в нижній частині на другій сторінці копії договору надання взаємопослуг № 1 посл/01.05.2015 від 10.05.2015 - ОСОБА_2 чи іншій особі ?», не вирішувалося у зв`язку з встановленням виконання досліджуваного підпису за допомогою розмножувальної техніки, а також не надання на дослідження оригіналу досліджуваного документу.

Отже, з аналізу вказаного вище, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що ФОП ОСОБА_2 не надавалося на перевірку Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 та Акти зарахування зустрічних вимог, укладені з ТОВ "Домінанта", оскільки Опис документів, наданих ФОП ОСОБА_2 на проведення документальної планової виїзної перевірки (станом на 01.06.2017 року) нею не підписувався.

Таким чином, порушення вимог податкового законодавства, встановлені в ході проведення планової перевірки позивача, ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу стосовно здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Домінанта" на підставі Договору про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015.

При цьому, як зазначено вище, за твердженням позивача та директора ТОВ "Домінанта", Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 ними не укладався і не підписувався, жодних операцій стосовно даного договору не існує, ані в бухгалтерському обліку позивача, ані в бухгалтерському обліку ТОВ "Домінанта".

Відповідно з вимогами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх, істотних умов договору.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 181 ГК України та ч. 3 ст. 639 ЦК України, не укладеним вважається договір, що не підписаний сторонами.

Як зазначено вище, ані ФОП ОСОБА_2 , ані директор ТОВ "Домінанта" ОСОБА_3 не підписували Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 і не уповноважували на його підписання інших осіб. Договір від їх імені підписаний іншою не встановленою особою, яка не має ніякого відношення до господарської діяльності сторін.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що надана представником відповідача копія Договору про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 не може розцінюватись судом як належний і допустимий доказ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки посадових осіб податкового органу про порушення позивачем п. 291.6.ст. 291 та пп. 298.2.3 ст. 298 Податкового Кодексу України є необґрунтованими.

Таким чином, відповідачем в ході розгляду справи не доведено наявності підстав, за яких ФОП ОСОБА_2 з 01.07.2015 повинна була перейти на загальну систему оподаткування та вести облік доходів і витрат відповідно до вимог, передбачених Податковим кодексом України.

Стосовно порушення п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, а саме донарахування податкового зобов`язання по товарам, які нібито використані не в господарській діяльності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки, в ході проведення перевірки встановлено відсутність на залишках ТМЦ, вартість придбання яких була включена позивачем до обсягу придбання в якості товару/сировини для подальшої переробки за 2015-2016 роки, за рахунок яких ФОП ОСОБА_2 сформовано податковий кредит за відповідні звітні періоди, а відповідні податкові зобов`язання з податку на додану вартість не нараховувалися.

У відповідності до п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки посадові особи податкового органу використовували лише дані субрахунку 201 «Сировина й матеріали» без врахування даних по рахунку 281 «товари на складі», що виключає можливість формування обґрунтованих висновків.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені рішення податкового органу не відповідають вимогам чинного законодавства, не відповідають нормам ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року по справі № 818/1100/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 16.08.2019 року