Справа № 120/1265/19-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 серпня 2019 р. Справа № 120/1265/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Слободянюка В.О.,

представника позивача: Янчука В.В. ,

представника відповідача: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД"

до: Державної служби геології та надр України

про: визнання протиправними та скасування припису та наказу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування припису та наказу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року позов задоволено. Крім того, відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 246 КАС України, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 01.08.2019. Надано позивачу 5-денний термін для подання до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат, з одночасним направленням копії зазначених доказів відповідачу.

23.07.2019 від представника ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" на адресу суду надійшла заява ухвалення додаткового рішення в даній справі, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33800 грн.

Ухвалою від 01.08.2019, у зв`язку із неявкою представників сторін у судове засідання, відкладено розгляд питання про ухвалення додаткового судового рішення в справі на 09.08.2019.

У судовому засіданні 09.08.2019 представник позивача заяву про ухвалення додаткового судового рішення підтримав, просив ухвалити додаткове судове рішення щодо судових витрат, яким задовольнити вимоги позивача.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення останнього був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Будь-яких заяв від відповідача на адресу суду не надходило. Заперечень на заяву про ухвалення додаткового судового рішення в справі відповідач не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення в справі щодо стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу без участі представника відповідача.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).

Отже, враховуючи, що позивачем дотримано вимоги абз. 2 ч. 6 ст. 139, частини 3 ст. 143, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в даній справі.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

В судовому засіданні 18.07.2019 року під час судових дебатів представником позивача зазначено, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу (правову) допомогу будуть надані додатково.

Відповідно до рішенням суду від 18.07.2019 року позивачу надано 5-денний термін для подання до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат, з одночасним направленням копії зазначених доказів відповідачу.

З метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ "ЛВН ДІМІТЕД" під час розгляду даної адміністративної справи, до суду в межах визначеного строку було направлено копію договору №01-04 від 01.04.2019 року про надання правової допомоги, копію акта наданих послуг до зазначеного договору від 22.07.2019, копії рішення розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області №17 та рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, які затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами 2 та 3 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правничої допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не може нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

За приписами ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Як видно з матеріалів справи, 01.04.2019 між позивачем ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" та адвокатом Янчуком В.В. укладено Договір № 01-04 про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 1.2) адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу з питань оскарження в судовому порядку припису Державної служби геології та надр України №1282-14/06 від 09.11.2018 та наказу Державної служби геології та надр України №6 від 11.03.2019 про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами. Адвокат зобов`язується здійснити правовий аналіз ситуації, підготувати відповідні процесуальні документи та здійснити представництво клієнта в судах в адміністративній справі.

Правова допомога надається Клієнту у вигляді:

- аналіз та вивчення адвокатом відповідного законодавства, судової практики, роз`яснень, періодики, тощо;

- вивчення адвокатом документів та інших обставин справи, визначення предмету доказування, збір доказів, визначення їх належності та допустимості;

- підготовка процесуальних документів (в тому числі апеляційної та касаційної скарг) передбачених КАС України;

- підготовка до участі та участь у судових засіданнях суду першої інстанціях, апеляційної та касаційної інстанцій (за необхідності).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розмір гонорару та витрати адвоката, необхідні для надання правової допомоги клієнту, визначаються сторонами у актах наданих послуг, які періодично підписуються сторонами та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 4.4 Договору, клієнт зобов`язується виплатити адвокату погоджені сторонами в актах наданих послуг суми ( гонорар та витрати адвоката ), в строк не пізніше 5 - ти банківських днів з дати підписання відповідного акту наданих послуг ( т. 3 а.с. 13 ).

Згідно з актом наданих послуг від 22.07.2019 до договору про надання правової допомоги від 01.04.2019 №01-04, адвокат надав позивачу правову допомогу (послуги) на загальну суму 33800 грн. ( т. 3 а.с. 14 ).

Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували сплату ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" сум гонорару адвоката Янчука В.В. відповідно до вищевказаного акту (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

Крім того, на запитання суду щодо можливості надання відповідних доказів представник позивача у судовому засіданні зазначив, що ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" станом на 09.08.2019 не сплатило йому будь - якої суми коштів в рахунок надання правничої допомоги. Представник позивача припустив, що можливо позивач хоче сплатити кошти після прийняття судом додаткового судового рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу на пункт 4.4 Договору, згідно з яким клієнт зобов`язується виплатити адвокату погоджені сторонами в актах наданих послуг суми (гонорар та витрати адвоката ), в строк не пізніше 5 - ти банківських днів з дати підписання відповідного акту наданих послуг, і зауважує, що акт наданих послуг підписано 22.07.2019 року, а кошти в зазначений в договорі строк позивачем не сплачені.

Отже, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно мають місце витрати позивача на професійну правничу допомогу, оскільки суду не надано належні і допустимі докази оплати позивачем послуг адвоката. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 27 червня 2018 року в адміністративній справі №826/1216/16.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні вимог позивача щодо стягнення на користь ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні вимог позивача щодо стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.08.2019.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна