Справа № 580/74/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/74/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Сорочко Є.О.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): ОСОБА_1,

від відповідача: Корнієнко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 07.12.2018 №3096 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- скасувати наказ відповідача від 10.12.2018 № 521 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 10.12.2018;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано відсутністю правих підстав для прийняття спірного наказу та допущенням відповідачем порушення процедури притягнення позивача до відповідальності.

Позивач зазначає, що застосування під час проведення службового розслідування норм Дисциплінарного статуту Національної поліції України є безпідставним, оскільки набрання ним чинності відбулось пізніше події, за яку позивача звільнено з поліції. Отже, висновки службового розслідування є недійсними. Також наголошує, що звільнення його зі служби відбулось у період тимчасової непрацездатності. Разом з цим, позивач вказує на недійсність висновків медичного огляду щодо наявності у нього стану алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, оскільки, на його думку, вони складені всупереч затвердженій Інструкції без проведення медичного огляду та складення відповідного акту. Крім того, висновки службового розслідування про відсутність його на робочому місці 04.10.2018 є необґрунтованими, оскільки у цей день він перебував на службі, а відповідні акти відсутності складені з порушенням вимог законодавства. Позивач також стверджує, що відповідач порушив його право на надання пояснень під час службового розслідування, а його висновок складений з грубим порушенням вимог законодавства без наявності належних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку. У зв`язку з цим просив задовольнити позов.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне встановлення обставин справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що службове розслідування відбувалось з численними порушеннями, а накладення дисциплінарного стягнення - за відсутності доказів скоєння ним дисциплінарного проступку. Наголошує, що будь-які докази того, що він 09.06.2018 керував транспортиним засобом у стані алкогольного сп`яніння - відсутні.

За наведених обставин, апелянт стверджує, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає доводи апеляційної необґрунтованими нормами матеріального права та не підтвердженими матеріалами судової справи, а вимоги позивача щодо скасування рішення суду першої інстанції такими, що задоволенню не підлягають.

Зазначає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу відповідно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 03.08.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 в Національній поліції.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Черкаській області від 17.10.2018 №2691, дисциплінарною комісією у складі: голова комісії - начальник УКЗ ГУНП Грама О.Б.; члени комісії: заступник начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП - Павленко І.А.; старший інспектор з ОД відділу ІОС УКЗ ГУНПГ Горущенко Ю.С. було проведено службове розслідування за фактом вчинення позивачем порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а саме керування ним 09.06.2018 приватним автомобілем Toyota Avalon д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний наказ позивачем не оскаржувався, а тому будь-які доводи щодо його протиправності судом до уваги не приймаються.

У свою чергу, судом встановлено, що передумовою для призначення вказаного службового розслідування став рапорт заступника начальника Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області - начальника слідчого відділення капітана поліції Лівшуна А.М. про те, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000335 за фактом ДТП, що сталась 09.06.2018 за участю позивача, встановлено перебування останнього під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З наявного у матеріалах справи висновку вбачається, що в ході вказаного службового розслідування комісією було встанолено, що позивач 09.06.2018 близько 03.30 год. у цивільному одязі без табельної вогнепальної зброї та спеціальних засобів керував приватним автомобілем Toyota Avalon д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ-Одеса в межах с. Городниця Уманського району та в порушення вимог п.12.1. Правил дорожнього руху України не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з дорожнім відбійником, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. За цим фактом розпочато кримінальне провадження №0000335.

У результаті вказаного ДТП ОСОБА_1 потрапив до Уманської центральної районної лікарні, де у нього здійснено забір крові для проведення лабораторного дослідження наявності алкоголю в крові.

За результатами проведеного Черкаським обласним наркологічним диспансером дослідження виявлено в крові позивача етиловий спирт в концентрації 0,55 проміле.

За наведених обставин, комісія дійшла висновку, що позивач в порушення п.2.9. Правил дорожнього руху України здійснював керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, службовим розслідуванням за результатом аналізу даних листків непрацездатності позивача, актів щодо допущеного прогулу та рапортів щодо не отримання 04.10.2018 позивачем вхідних документів для опрацювання, встановлено, що останній допустив прогул одного робочого дня 04.10.2018.

На підставі вказаних висновків службового розслідування було прийнято наказ від 07.12.2018 № 3096 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог ст.18, п.3 ст.91 Закону № 580-VIII, наказу Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 04.11.2016 № 94 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та робітників Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області», ст.1 Дисциплінарного статуту, п.1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 2.9., 12.1. Правил дорожнього руху України, ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

Наказом відповідача від 10.12.2018 № 521 о/с позивача звільнено зі служби в поліції 10.12.2018 з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за п.6 ч.1 ст.77 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Не погоджуючись висновками службового розслідування, а також прийнятими відповідачем наказами, вважаючи звільнення зі служби незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що що доводи відповідача щодо перебування позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ДТП за його участю є доведеними, а тому дійшов висновку про обгрунтованість дій відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та обраного виду стягнення у вигляді звільнення зі служби. Разом з цим, жодних порушень процедури звільнення позивача зі служби судом першої інстанції під час даної справи не встановлено.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію" (далі - Закон № 580).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями ст. 19 вказаного Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. При цьому, відповідно до вимог статті 11 Дисциплінарного Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування, яке призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу (далі - особи РНС) органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначено в Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 12.03.2013 № 230.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.5, 2.6 цієї Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Як було встановлено судом, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача було виявлення під час досудового розслідування кримінального провадження №0000335 факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи актом хіміко-токсикологічних досліджень від 15.06.2018 № 694, що складений лікарем-лаборантом Черкаського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_2 за наслідками дослідження аналізу крові позивача, направленому з Уманської ЦРЛ 09.06.2018. Ним зафіксовано наявність у крові позивача спирту етилового у концентрації 0,55 проміле.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вказаний акт нечинним не визнаний та разом з цим, адміністративний суд в межах розгляду даної справи не наділений повноваженнями надавати правову оцінку відповідним висновкам експертних досліджень.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що оскільки за наслідками відповідних подій було відкрито кримінальне провадження, відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, у тому числі відбір у нього аналізів для виявлення стану сп`яніння за правилами розслідування адміністративного правопорушення, не позбавляє ознак допустимого, достовірного та належного доказу вищевказаного акту хіміко-токсикологічних досліджень від 15.06.2018 № 694.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача щодо перебування позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ДТП за його участю є доведеними та жодним чином не спростовані позивачем під час розгляду даної справи.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 16 Закону України "Про автомобільний рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

При цьому, відповідно до приписів ЗУ «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту поліцейський зобов`язаний дотримуватись службової дисципліни (зокрема: Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників) не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Аналізуючи наведені норми законодавства України, що регулює службову діяльність поліцейських, суд звертає увагу, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі № 803/1907/16 (провадження № К/9901/21747/18).

Отже, встановлені та повідомлені рапортом заступника начальника Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області - начальника слідчого відділення капітана поліції Лівшуна А.М. обставини дають підстави стверджувати про порушення позивачем службової дисципліни.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Пунктом 7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських може застосовуватися дисциплінарне стягнення у вигляду звільнення зі служби в поліції.

На підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегія суддів також зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 826/19361/16.

Крім того, під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Водночас, на переконання колегії суддів у відповідності до вимог чинного законодавства керування транспортними засобами працівниками поліції у стані алкогольного сп`яніння передбачає безальтернативне звільнення з Національної поліції України.

Отже, вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Відповідний захід дисциплінарного впливу, колегія суддів вважає було застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Таким чином, враховуючи всі вищенаведені в сукупності обставини справи та надані докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що керівництво ГУНП в Черкаській області мало об`єктивні підстави, з урахуванням характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків та статусу позивача, для винесення наказу від 07.12.2018 № 3096 "Про притягнення ОСОБА_1 " до дисциплінарної відповідальності та застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, оскільки останній своїми діями грубо порушив службову дисципліну.

Стосовно доводів позивача, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби у період тимчасової непрацездатності суд врахував ч.3 ст.21 Дисциплінарного статуту, згідно з якою перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Тому перебування позивача на лікарняному 07.12.2018 не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом №3096 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". При цьому, відсутні належні, достовірні та допустимі докази перебування позивача на лікарняному 10.12.2018 - в день прийняття наказу №521 о/с "По особовому складу" щодо звільнення його зі служби в поліції, що також підтверджується довідкою відповідача від 25.01.2019 №249/12/14/01-2019.

Посилання позивача, що дисциплінарний проступок, за який його звільнено зі служби, вчинено 09.06.2018, а службове розслідування проведено на підставі вимог Дисциплінарного статуту, який набрав законної сили 07.10.2018, тобто після його вчинення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на час виявлення допущеного проступку діяв Дисциплінарний статут Національної поліції, а тому застосовуючи його норми відповідач діяв правомірно.

Щодо встановлення факту вчинення позивачем прогулу , то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що неправомірність застосування такої підстави відповідачем не спростовує інших фактів, що стали підставою для прийняття спірних рішень.

За наявності доведеного факту керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП суд першої інстанції на переконання колегії суддів дійшов висновку про правомірність спірних рішень відповідача.

Таким чином, станом на час розгляду даної справи порушень вимог трудового законодавства, а також законних прав та інтересів позивача відповідачем, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправні дії суб`єкта владних повноважень або протиправність прийнятих ним рішень. Не встановлено судом відповідних обставині в ході розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відбулось з дотриманням як спеціального законодавства, так і законодавства, що регулює трудові відносини, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді Н.М. Літвіна

Є.О. Сорочко