Справа № 826/9683/16
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2019 року

Київ

справа №826/9683/16

адміністративне провадження №К/9901/21723/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2016 (постановлена у складі колегії суддів Іщука І.О., Погрібніченка І.М., Шулежка В.П.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 (постановлена у складі колегії суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю.)

у справі № 826/9683/16

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до Міністерства юстиції України,

третя особа - ОСОБА_1 ,

про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №50532702 від 10.06.2016.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваної постанови як такої, що не ґрунтується га фактичних обставинах справи.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017, в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального процесуального права.

Касаційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що позивачем були вчинені всі необхідні дії щодо належного виконання судового рішення згідно виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-7012/12/2670 від 19.12.2012 в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому відповідач не мав підстав для винесення оскаржуваної постанови.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу третя особа - ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП №50532702 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва №2а-7012/12/2670 від 19.12.2012, яким зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю провести перевірку фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень №№ 25, 26 (літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Горького, 45 щодо відповідності виконаних робіт проектній документації, вимогам законодавства, державним будівельним нормам, стандартам і правил.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2015 №2а-7012/12/2670 замінено сторону у виконавчому провадженні ВП №36302403 від 08.02.2013 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2012 по справі №2а-7012/12/2670, а саме: боржника - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві замінено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2016 відкрито виконавче провадження ВП №50532702 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2012 по справі №2а-7012/12/2670.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена відповідачем на адресу позивача та отримана ним 28.03.2016.

01.04.2016 державним виконавцем направлено вимогу Державній архітектурно-будівельній інспекції України, якою зобов`язано виконати вимоги виконавчого документа в триденний термін з моменту отримання вимоги.

14.04.2016 за адресою: м . Київ, вул. Горького, 45 державним виконавцем в присутності представника боржника - Голівець Д.П. та в присутності стягувача - ОСОБА_1 з метою перевірки виконання рішення суду складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано та зобов`язано боржника вдруге виконати рішення суду до 20.04.2016 включно.

У зв`язку із невиконанням рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України накладено штраф у розмірі 680 грн.

22.04.2016 державним виконавцем знову направлено вимогу Державній архітектурно-будівельній інспекції України, якою зобов`язано виконати вимоги виконавчого документа в семиденний термін з моменту отримання вимоги.

17.05.2016 складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано, документів підтверджуючих виконання рішення суду до відділу не надходило.

17.05.2016 в зв`язку з невиконанням рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем, на боржника Державну архітектурно-будівельну Інспекцію України накладено штраф у розмірі 1 360 грн.

01.06.2016 державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

10.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №50532702 в сумі 2 040 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем не надано доказів поважності причин невиконання рішення суду у строк, визначений відповідачем для добровільного виконання судового рішення, а отже постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №50532702 від 10.06.2016 винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Суд погоджується з вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини другої статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно частини першої статті 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як встановлено судами передніх інстанцій постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена відповідачем на адресу позивача та отримана ним 28.03.2016, а тому позивача було повідомлено про відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог статі 32 Закону №606-XIV.

Також, судами встановлено, що відповідач направив позивачу вимогу від 01.04.2016 про виконання рішення суду в триденний строк, оскільки останнім не було надано документів на підтвердження виконання рішення суду. У зв`язку із невиконанням судового рішення в добровільному порядку, відповідачем було розпочато примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця виконавчий збір з боржника стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не звертався до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню або з заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у зв`язку з неможливістю виконання вимог, зазначених у виконавчому листі №2а-7012/12/2670 від 19.12.2012.

За встановлених обставин, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем не надано доказів поважності причин невиконання рішення суду у строк, визначений відповідачем для добровільного виконання судового рішення, а тому постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №50532702 від 10.06.2016 винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на довільному тлумаченні норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин даної справи та з урахуванням викладеного, Суд не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

судді Н.А.Данилевич

Н.В.Шевцова