Справа № 360/2641/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2641/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання - Грищенко М.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача - Філіпової Г.М., Свириденко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Позивач проходив службу в Державній прикордонній службі України. Згідно наказу начальника Сумського прикордонного загону від 16.06.2018 року № 143-ос майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Під час проходження військової служби 24.11.2014 Львівська обласна медико-соціальна експертна комісія № 3 установила у позивача втрату професійної працездатності 15 % внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що підтверджено довідкою від 24.11.2014 року серії 12 ААА № 001106.

Позивач звернувся за соціальним захистом, що передбачений у ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби від 21.01.2015 року №11 ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у разі часткової втрати працездатності в сумі 12 789,00 грн.

17.12.2018 Хмельницька обласна медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу 2 групу інвалідності з 17.12.2018 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що видана довідка серії АВ № 1110660 від 17.12.2018.

22.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, передбаченої ч. 1 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Листом від 07.05.2019 року № 11/5544 позивача повідомлено про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги на підставі рішення, затвердженого головою Державної прикордонної служби від 03.04.2019 року № 47 на підставі абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, з огляду на те, що Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким був доповнений пункт 4 статті 16-3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, набрав чинності з 01.01.2017, тоді як другу групу інвалідності встановлено ОСОБА_1 17.12.2018. Тому вважає, що обмеження щодо позивача не застосовуються в спірних правовідносинах та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.04.2019 № 47 про відмову у призначенні громадянину України ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності, передбаченої ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Ухвалою суду від 24.06.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.21-22).

Ухвалою суду від 04.07.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , справу визначено розглядати у спрощеному позовному провадженні (а.с.1-2).

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні, пред`явленому позову, просив його задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив його задовольнити та пояснив, що позивачу вперше була встановлена ІІ група інвалідності з 17.12.2018 на підставі довідки Хмельницької МСЕК. Тому, з урахуванням вимог пункту 3 Порядку № 975 право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вперше ІІ групи інвалідності виникло у ОСОБА_1 саме з 17.12.2018, відповідно обмеження, передбачені пунктом 8 Порядку № 975 та абзацом 2 пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, до позивача не застосовуються.

Представники відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1 , надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити у задоволені позовну з наступних підстав (а.с.38-41).

Право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю встановлено статтею 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) та виданою на її виконання постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975).

Так, відповідно до частини 1 статі 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ та абзацу другого пункту 8 Порядку № 975 у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися не здійснюється.

Отже на думку відповідача, вищезазначеною нормою Закону № 2011-ХІІ встановлено кількісно-цифровий показник звернень особи для огляду на МСЕК та жодним чином такі звернення - огляди (первинний і повторний) не пов`язані з медичною термінологією, що застосовується при заповнені медичної документації МСЕК.

24.11.2014 Львівська обласна медико-соціальна експертна комісія № 3 згідно з довідкою від 24.11.2014 серії ААА № 001106 установила позивачу 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку № 975, позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 15% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в сумі 12 789 гривень.

Таким чином, позивач скористався та реалізував своє право на одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, яке виникло вперше 24.11.2014.

17.12.2018 Хмельницька обласна медико-соціальна експертна комісія згідно з довідкою від 17.12.2018 серії АВ № 1110660 установила позивачу II групу інвалідності з 17.12.2018 року, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідок МСЕК від 24.11.2014 серії ААА № 001106 та від 17.12.2018 серії АВ № 1110660, термін між первинним оглядом та в подальшому встановленням групи інвалідності, складає понад дворічний термін.

До того ж, позивач звернувся до Сумського прикордонного загону із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги 22.12.2018. Відповідно, приймаючи оскаржуване рішення Адміністрація Держприкордонслужби керувалася положеннями законодавчих актів, чинних станом на 01.01.2017, оскільки питання щодо існуючого права на отримання грошової допомоги розглядається станом не на день виникнення такого права, а станом на день подання заяви про вирішення вказаного питання та прийняття відповідного рішення.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає рішення від 03.04.2019 № 47 таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому є законним, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Вислухвши пояснення позивача, представника позивача та передставників відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній прикордонній службі України, наказом начальника Сумського прикордонного загону від 16.06.2018 року № 143-ос майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, що не заперечується відповідачем.

Довідкою від 24.11.2014 серії 12 ААА № 001106, Львівською обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності 15 % внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини (а.с.10-11).

Відповідачем на підставі рішення від 21.01.2015 № 11 позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 15% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в сумі 12 789 гривень, що визнається позивачем.

17.12.2018 Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено 2 групу інвалідності з 17.12.2018 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що видана довідка серії АВ № 1110660 від 17.12.2018 (а.с.12-14).

22.12.2018 позивач звернувся до Сумського прикордонного загону із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, передбаченої ч. 1 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (а.с.42).

Листом від 07.05.2019 року № 11/5544 позивача повідомлено про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги на підставі рішення, затвердженого головою Державної прикордонної служби від 03.04.2019 року № 47 (а.с.15-16).

З рішення відповідача від 03.04.2019 № 47 вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги слугувало те, що ОСОБА_1 звернувся до МСЕК вперше у 2014 році, а вдруге (повторно) у 2018 році, відповідно між даними зверненнями пройшов дворічний термін, встановлений статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Стаття 16 Закону України № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-XII встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Так, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Частиною першою статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до частини другої статті 16-3 наведеного Закону у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Згідно із частиною 4 статті 16-2 Закону № 2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, визначається при умові, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності відповідно.

Зазначені положення статті 16-3 застосовуються під час вирішення питання щодо отримання допомоги у випадку встановлення під час повторного огляду вищої (порівняно з вже встановленою) групи інвалідності, або встановлення більшого (порівняно вже встановленим раніше) відсотка втрати працездатності.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2, пункту 9 статті 16-3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу вперше довідкою від 24.11.2014 Львівської обласної МСЕК № 3 було встановлено втрату професійної працездатності 15 % внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини. Саме внаслідок встановлення позивачу 15% втрати професійної працездатності на підставі рішення відповідача від 21.01.2015 № 11. ОСОБА_3 була призначена та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 15% від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Натомість, при повторному огляді, 17.12.2018 Хмельницькою обласною МСЕК позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності саме з 17.12.2018 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що видана довідка серії АВ № 1110660 від 17.12.2018 (а.с.12-14).

Таким чином, з урахуванням пункту 3 Порядку № 975 право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням позивачу вперше ІІ групи інвалідності виникло у ОСОБА_1 саме з 17.12.2018.

Оскільки при первинному огляді позивачу інвалідність встановлена не була, суд дійшов висновку, що обмеження передбачене пунктом 8 Порядку № 975 та абзацом 2 пункту 4 статті 16-3 Закону 2011-XII щодо позивача не є застосовними у спірних правовідносинах.

Суд також враховує, що Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким був доповнений пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, набрав чинності з 01.01.2017.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону № 1774-VІІІ, яка набрала чинності 01.01.2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) ОСОБА_1 групи інвалідності з 17 грудня 2018 року і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 20.03.2018 по справі №295/3091/17.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із закінченням дворічного строку після первинного встановлення позивачу відсотка втрати працездатності, є помилковими.

Доводи відповідача, що інвалідність є прикладом часткової втрати працездатності, яка характеризується ступенем втрати працездатності, що виражається у відсотках, суд вважає хибними та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні вимог діючого законодавства.

Отже, рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги від 03.04.2018 № 47 суперечить вимогам Закону № 2011-XII, тому підлягає скасуванню як незаконно прийняте.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині зобов`язання відповідача потворно розглянути заяву ОСОБА_1 , суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено перелік документів, які подаються уповноваженому органу для призначення одноразової грошової допомоги.

Оскільки до матеріалів справи надано лише заяву позивача від 22.12.2018 про виплату допомоги (а.с.42), без підтвердження подачі позивачем всіх необхідних документів, передбачених Порядком № 975, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 саме шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.04.2019 № 47 про відмову у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 № 975.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 19 серпня 2019 року.

Суддя К.Є. Петросян