Справа № 800/524/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 800/524/16

адміністративне провадження № Зі/9901/265/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича, про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Кравчука В. М. у адміністративній справі № 800/524/16 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа на стороні відповідача Вища рада правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, враховуючи уточнені позовні вимоги, просив визнати незаконною та скасувати Постанову Верховної Ради України № 1612-VIII від 29 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 жовтня 2016 року відкрито провадження у даній справі, а ухвалою від 05 грудня 2016 року зупинено провадження у справі № 9901/23/18 (П/800/524/16) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № П/800/445/16 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 січня 2018 року зазначену справу з Вищого адміністративного суду України передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2018 року вказану справу прийнято до провадження Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року поновлено провадження у справі № 9901/23/18 (П/800/524/16) за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Вища рада правосуддя, про визнання незаконним та скасування рішення та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 15 серпня 2019 року о 10-00 год.

12 серпня 2019 року представник позивача посилаючись на положення п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подано до суду заяви про відвід суддів Верховного Суду Бучик А. Ю., Гімона М. М., Коваленко Н. В., Кравчука В. М., Стародуба О. П., які входить до складу колегії, визначеної для розгляду даної справи, обґрунтувавши їх тим, що суддя Верховного Суду не може відповідати принципам неупередженості зокрема за об`єктивним критерієм, та принципам справедливості, оскільки призначення судді відбулося за участю членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України) ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які не відповідають вимогам закону, як члени ВККС України.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року визнано відвід необґрунтованим, а заяви про відвід колегії суддів передано для вирішення питання заявлених відводів судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку встановленому ст. 31 КАС України. Зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід складу суду іншим суддею.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 серпня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Р. Ю. про відвід судді Кравчука В. М. у справі № 800/524/16 зареєстровано за № Зі/9901/265/19 та передано для вирішення судді Яковенку М. М.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Заяву про відвід судді Кравчука В. М. мотивовано тим, що у процесі призначення суддів Верховного Суду у межах внутрішньої системи порушено принцип верховенства права з точки зору дотримання вимог законодавства членами ВККС України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 під час здійснення ними повноважень членів ВККС України, ставить під сумнів справедливість призначення суддів, рішення відносно яких було прийнято в тому числі, за участю членів ВККС України ОСОБА_2, ОСОБА_3 (наприклад, рішення ВККС України № 143/зп-16, № 145/зп-16 тощо).

Щодо повноважень члена ВККС України ОСОБА_2 представник позивача зазначає. Відповідно до пункту 3 частини 10 статті 94 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які є адвокатами на час виконання повноважень членів Комісії, повинні зупиняти адвокатську діяльність та участь в органах адвокатського самоврядування.

Проте, ОСОБА_2 під час виконання своїх повноважень члена ВККС України, зокрема на момент вирішення питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду, на думку заявника, адвокатську діяльність не зупиняв.

Щодо повноважень члена ВККС України ОСОБА_3 представник позивача зазначає. Відповідно до частини першої статті 94 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» однією з вимог, які ставляться до членів ВККС України, є наявність у них стажу професійної діяльності у сфері права, що повинен бути не менше 15 років.

Проте, як стало відомо заявнику наприкінці червня 2019 року із засобів масової інформації, члена ВККС України ОСОБА_3 , достроково звільнено з посади у зв`язку з не підтвердженням стажу адвокатської діяльності.

Вказані обставини, на думку представника позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в якій розкрито поняття «неупередженості» та «суду, встановленого законом», ставлять під сумнів правомірність призначення суддів Верховного Суду за участю членів ВККС України ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Представник позивача, зокрема, зазначає, що наявність упередженості, вказаної у заяві про відвід суддів, встановлена ним за об`єктивним критерієм, який він визначив, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, прийняті у справах "Мікалефф проти Мальти (Micallef v. Malta) (№ 17056/06); "Межнаріч проти Хорватії" (Meznaric v. Croatia) (№ 71615/01), "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) (№ 33958/96), "Анрі Астрадсон проти Ісландії" (ANDRI БSTRБРSSON v. ICELAND) (№ 26374/18), "Йоргич проти Німеччини" (Jorgic v. Germany) (№ 74613/01), "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) (№ 33958/96); "Gorguiladze проти Грузії" (№ 4313/04); Арчіл Панджикідзе та інші проти Грузії (Archil Pandzhikidze and others v. Georgia) (№30323/02); "Компанія ДМД груп проти Словаччини" (DMD Group, a.s. v. Slovakia) (№19334/03).

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Наведені представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Кравцем Р. Ю. у заяві доводи, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення ним дій, які б свідчили про її упередженість чи ставить під сумнів безсторонність судді не наведено. Доводи заяви не дають підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимог законодавства та професійною діяльністю судді Кравчука В. М.

Наведене спростовує викладені у заяві доводи про те, що суддя не може відповідати принципам неупередженості, зокрема, за об`єктивним критерієм.

Отже, посилання заявника на упередженість судді Кравчука В. М. з тих підстав, що при вирішенні питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень брав участь член ВККС України - ОСОБА_2, який на час виконання таких повноважень не зупинив адвокатську діяльність, та член ВККС України - ОСОБА_4, який на час виконання таких повноважень не мав достатнього стажу професійної діяльності у сфері права є об`єктивно не обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявником обставин, які не можуть мати наслідки для відводу судді Кравчука В. М.

Суд звертає увагу на відсутність інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Кравчука В. М. і викликали необхідність його відводу.

З урахуванням зазначеного, обґрунтовані підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича, про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Кравчука В. М. у адміністративній справі № 800/524/16 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Яковенко