Справа № 627/425/19
Суддя: Вовк Л. В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 627/425/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Казакової О.С.,

позивача- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області Цибульника Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області Цибульника О.В. , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП від 04.04.2019 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 04.04.2019 р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вважає, що постанова серії ДПО 18 № 446611 від 04.04.2019 р. є незаконною та протиправною, просить її скасувати, а провадження в справі закрити.

У судовому засіданні позивач підтримав позов , просить задовольнити .

Відповідач до суду не з`явився , про причини неявки суду не повідомив , про розгляд справи повідомлявся належним чином та в установлений законом строк.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і впорядку, встановлених законом.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження увстановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України).

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», « Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, також у випадках визначених законом поліція здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення і приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання ( п. 8 ч. 1 ст. 23 цього Закону) при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Судом встановлено , що 04.04.2019 р. , о 9 год.40 хв., позивач керуючи автомобілем FORD Transit д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Пушкіна ,79 в м.Богодухів Харківської області , на вимогу працівника поліції не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1 б ПДР України.

Вказаний факт був встановлений відповідачем, який постановою про накладення адміністративного стягнення серії №446611 від 04.04.2019 року, притягнув позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі визначеному законом.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення відносно нього не погодився та вказав, що адміністративне правопорушення він не скоював, оскільки надавав посвідчення водія на вимогу патрульного поліцейського та повідомив , що придбав автомобіль на електронних торгах , пред`явивши акт державного виконавця про реалізацю майна на електронних торгах , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в нього відсутнє на час зупинки в нього відсутнє , оскільки він не втиг своєчасно зареєструвати вказаний автомобіль через його несправність . Крім того , позивач зазначив , що не порушував ПДР України , працівник поліції про причину та підставу зупинення не повідомив.

Вважаючи вказану постанову незаконною, ОСОБА_1 звернувся в суд за захистом свого порушеного права.

Матеріалами справи встановлено , що відповідно до акту державного виконавця реалізованого рухомого майна на електронних торгах від 04.09.2018 року,на виконанні у ст. державного виконавця Зарічного відділу ДВС м.Суми перебуває виконавче провадження АСВП № 54320582 з примусового виконання виконавчого листа № 2-946 від 24.05.2010 р. виданим Зарічним районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ « Дельта Банк» заборгованості в розмірі 266 895,83 грн. На реалізацію , по даному викоанвчому провадженню , передано арештоване майно : колісний транспортний засіб FORD Transit ( фургон -С),1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 Арештоване майно реалізовано Державним підприємством « Сетам» Міністерства юстиції за допомогою системи електронних торгів арештованого майна « Сетам» ,про що складено протокол електронних торгів № 347003 від 23.07.2018 р. Арештоване майно який придбав учасник №46 ОСОБА_1

03.04.2019 р. ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353-XII (далі - Закон N 3353-XII) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону N 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 N 580-VIII (далі - Закон N 580-VIII) вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено , що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року N 1306 "Про правила дорожнього руху" (далі - ПДР України, Правила) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Стаття 247 КУпАП містить вичерпний перелік обставин, на підставі яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП .

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують факт вчинення правопорушення саме позивачем, а тому спростувати пояснення позивача, і будь-які сумніви з приводу наявності вини особи трактуються на користь цієї особи, оскільки наявні у справі докази, не дають підстав для висновку про скоєння саме ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі по тексту - ЕСПЛ) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному "право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Слід зазначити, що починаючи зі справ "Енгель та інші проти Нідерландів" ("Engel and Others v. the. Netherlands", 08.06.1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21.02.1984, no. 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutz v. Germany", 25.08.1987, no. 9912/82) ЄСПЛ тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах Гурепка проти України" ("Gurepka v. Ukrain", 06.09.2005, no. 61406/00), "Гурепка проти України (№ 2)" "Gurepka v. Ukraine (no. 2)", 08.04.2010, no. 38789/04), "Лучанінова проти України" ("Luchaninova v. Ukraine", 09.06.2011, no. 16347/02), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", 11.04.2013, no. 20372/11) та інші.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Суд вказує, що для встановлення "обґрунтованість … висунутого … кримінального обвинувачення" у матеріалах справи про адміністративні правопорушення мають міститися достатня кількість об`єктивних доказів, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".

Таким чином, відповідачем в підтвердження зазначених доводів не надано жодного належного доказу, передбаченого статтею 251 КУпАП.

Суд зазначає, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб`єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, в межах розгляду цієї справи встановлено, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 446611 від 04.04.2019 р про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляну на встановлені факти, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без наявності доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували порушення позивачем п.2.1 б Правил дорожнього руху України, а тому позов слід задовольнити - постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №446611 від 04.04.2019 р. поліцейського СРПП Богодухівського ВП ГУНП Цибульника О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати, а провадження у адміністративній справі відносно нього закрити.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст.251,280,288,293 КУпАП , суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Богодухівського ВП ГУНП України Харківської області Цибульника Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП Богодухівського ВП ГУНП України Харківської області Цибульника Олександра Васильовича серії ДПО 18 №446611 від 04.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення .

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вовк Л. В.