Справа № 360/1922/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2019 року

Київ

справа №360/1922/19

адміністративне провадження №К/9901/18969/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 360/1922/19

за позовом Державного підприємства «Первомайськвугілля» до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 18 квітня 2019 року по ЗВП № 49482994 про опис та арешт майна (коштів) боржника

за касаційною скаргою Державного підприємства «Первомайськвугілля»

на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року прийняте у складі головуючого судді - Ірметової О.В. та

на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року, прийняту у складі колегії головуючий суддя - Казначеєв Е.Г., суддів - Компанієць І.Д., Ястребова Л.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

1. 06 травня 2019 року Державне підприємство "Первомайськвугілля" (далі - позивач, ДП "Первомайськвугілля" звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від у справі № 360/1922/19 замінений на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач, УДВС ГТУЮ у Луганській області) та просив:

1.1. Визнати протиправною та скасувати постанову від 18 квітня 2019 року по зведеному виконавчому провадженню № 49482994 (далі - ЗВП № 49482994) про опис та арешт майна (коштів) боржника.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувану постанову складено з порушенням норм чинного законодавства, яке регулює питання вчинення виконавчих дій. Також державний виконавець вчинив виконавчі дії з порушенням норм Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13 квітня 2017 року № 2021-VII (далі - Закон № 2021-VII).

2.1. Позивач звертає увагу, що оскаржуваною постановою було накладено арешт на рядове вугілля марки Г/Г2/Р 0-200 в кількості 830 тон, кошти від реалізації якого спрямовуються підприємством на виплату заробітної плати працівникам підприємства. Таким чином, на думку позивача, накладення арешту на вугільну продукцію призведе до порушення конституційних прав працівників ДП "Первомайськвугілля".

2.2. Крім того позивач зауважує, що вугільна продукція після складання оскаржуваної постанови знаходиться на зберіганні на відкритому аварійному складі ВП шахти Гірська ДП "Первомайськвугілля". У зв`язку з впливом атмосферних опадів, вітру та перепадів температури вугільна складова гірничої маси окислюється та втрачає фізико-хімічні властивості (погіршується зольність та волога), а породні фракції розлагаються та перетворюються в глину. Дані фактори неодмінно призведуть до зниження вартості вугільної продукції, що відповідно призведе до нанесенню збитків державі в особі ДП "Первомайськвугілля".

3. Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначив на тому, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває зведене виконавче провадження № 49482994 про стягнення боргу з ДП Первомайськвугілля у на користь фізичних, юридичних осіб та держави. Починаючи з 2015 року вчинялися виконавчі дії, спрямовані на виконання судових рішень шляхом описом та арешту коштів, майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем оновлювались запити до реєстраційно-облікових установ для перевірки майнового стану боржника.

3.1. 18 квітня 2019 року державним виконавцем на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 03 травня 2019 року державним виконавцем на підставі статті 56 Закону № 1404-VIII, винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

3.2. Також відповідач зазначив, що державним виконавцем, накладено арешт на кошти боржника в рамках виконавчих проваджень, що не підлягають зупиненню відповідно до Закону № 2021-VII та Закону № 1404-VIII.

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи.

4. В провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганської області перебуває ЗВП № 49482994 щодо ДП "Первомайськвугілля". В зведене виконавче провадження об`єднано 131 виконавче провадження, що підтверджено обліковою карткою.

5. 18 квітня 2019 року Відповідачем прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника за ЗВП № 49482994.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

6. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв у межах та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, пропорційно, а недоліки оскаржуваної постанови про опис та накладення арешту від 18 квітня 2019 року мають формальний характер, та ніяким чином не вказують на протиправність дій відповідача в частині її постановлення та порушення прав позивача.

8. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду 17 травня 2019 року залишено без змін.

9. Суд апеляційної інстанції загалом погодився висновками суду першої інстанції.

IV. Касаційне оскарження.

10. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду, яку зареєстровано у суді 08 липня 2019 року.

11. У касаційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції постановлено рішення без дотримання норм процесуального права - пунктів 1, 3 частини другої статті 2 частини другої статті 77, статей 242, 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що призвело до неправильного вирішення справи через обґрунтування рішення не на підставі доведених обставин, що мали значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а в основу рішення покладено недопустимі та неналежні докази, наслідком чого стало неправильне застосування статей 1, 13, 30, 48, 56 Закону № 1404-VIII, та не застосування до спірних правовідносин, положення статті 1 Закону № 2021-VII.

11.1. Також позивач вказує, що судом апеляційної інстанції не досліджено доречні і важливі аргументи позивача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

11.2. Додатково позивач звертає увагу, на той факт, що суди попередніх інстанції встановивши, що до ДП «Первомайськвугілля» застосовується Закон № 2021-VII, на підставі наявних у обліковій картці неповних даних дійшли помилкового висновку про відповідність усіх зведених виконавчих проваджень вимогам статті 1 цього Закону.

12. За таких обставин позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

13. 12 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано із Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/1922/19.

14. До Верховного Суду справа № 360/1922/19 надійшла 20 липня 2019 року

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування.

15. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

16. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

17.1. Відповідно до статті 1, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

17.2. Частиною першою статті 5 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

17.3. Статтею 18 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

17.4. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

17.5. Частиною першою статті 30 визначено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

17.6. Згідно з частиною першою статті 48 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

17.7. Приписами статті 56 встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

17.7.1. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

17.7.2. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

17.7.3. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

17.7.4. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

17.7.5. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

17.7.6. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

18. Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13 квітня 2017 року № 2021-VII.

18.1. Відповідно до статті 1 тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

19. Закон України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" від 12 квітня 2012 року № 4650-VI (далі - Закон № 4650-VI).

19.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

20. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

20.1. Відповідно до пункту 7 Інструкції № 512/5 постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

20.1.1 номер виконавчого провадження;

20.1.2 вступну частину із зазначенням:

20.1.3 назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

20.1.4 найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

20.1.5 назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

20.1.6 за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

20.1.7 мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

20.1.8 резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення і строку і порядку оскарження постанови.

20.1.9. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

V. Позиція Верховного Суду.

21. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

22. Верховний Суд наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

23. Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

24. Питання примусового виконання рішень шляхом звернення стягнення на майно боржника регулюється приписами Закону № 1404-VIII та Інструкції 512/5. При цьому, питання примусового виконання рішення, для державних вугледобувних підприємств, до 1 січня 2022 року додатково регулюється приписами Закону № 2021-VII.

25. Аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що за зведеними виконавчими провадженнями примусове виконання рішень шляхом звернення стягнення на майно боржника, який є державним вугледобувним підприємством, допускається лише при виконанні рішень визначених у статті 1 Закону № 2021-VII, а саме: рішення про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інші виплати (компенсації), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішення про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

26. Суди попередніх інстанцій встановили, що на ДП «Первомайськвугілля» розповсюджується дія Закону № 2021-VII, оскільки воно є гірничим підприємством. Однак дійшли висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідно до облікової картки на ЗВП № 49482994 державним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій щодо виконавчих документів, які підпадають під дію Закону № 4650-VI, а виконавчі провадження, за якими в обліковій картки зазначено стан справи «Відкрито», відповідають вимогам статті Закону № 2021-VII.

27. Матеріалами справи підтверджено, що в обліковій картці на ЗВП № 49482994 містяться лише дані про номери виконавчих проваджень без конкретизації, яке саме підприємство є стягувачем та чи віднесено вказані виконавчі провадження до переліку визначеного у статті 1 Закону № 2021-VII.

28. Таким чином, суди попередніх інстанцій дослідивши облікову картку на ЗВП № 49482994 про стягнення грошових коштів з боржника не з`ясовано які саме підприємства є стягувачами по зведеному виконавчому провадженню, за якими саме рішеннями порушено вказані виконавчі провадження та чи віднесено вказані рішення до переліку визначеного у статті 1 Закону № 2021-VII, а саме щодо виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інші виплати (компенсації), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішення про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

29. Ураховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій про обґрунтованість та законність винесеної постанови від 18 квітня 2019 року по ЗВП № 49482994) про опис та арешт майна (коштів) боржника є передчасним, оскільки зроблений без належного дослідження зібраних у справі доказів.

30. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

31. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

32. Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

33. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно встановити які саме підприємства є стягувачем за ЗВП № 49482994, за якими саме рішеннями порушено вказані виконавчі провадження та чи віднесено вказані рішення до переліку визначеного у статті 1 Закону № 2021-VII, а саме щодо виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інші виплати (компенсації), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішення про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

34. Таким чином, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 353 КАС України.

VIІ. Судові витрати.

35. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Первомайськвугілля» задовольнити частково.

2. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 360/1922/19 скасувати.

3. Адміністративну справу № 360/1922/19 за Державного підприємства «Первомайськвугілля» до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 18 квітня 2019 року по ЗВП № 49482994 про опис та арешт майна (коштів) боржника направити на новий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

4. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н. В. Шевцова

Судді: В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич