Справа № 200/5259/19-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 р. Справа№200/5259/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасенка І.М.,

при секретарі судового засідання: Ковальовій А.В.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо виплати виниклої заборгованості з пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі УПФ) про зобов`язання вчинити дії щодо виплати виниклої заборгованості з пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком, перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в УПФ. Однак, з березня 2016 року по грудень 2018 року пенсія позивачу не виплачувалась.

Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними, оскільки вони порушують його конституційні права.

Виходячи з наведеного, позивач просить визнати протиправним дії Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати сплатити заборгованість зі сплати пенсії за період з березня 2016 року по листопад 2017 року, за який пенсія не була виплачена та визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії у період з грудня 2017 року по грудень 2018 року та зобов`язати сплатити заборгованість зі сплати за період з грудня 2017 року по грудень 2018 року, за який пенсія не була виплачена.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. Даною ухвалою суду поновлено строк звернення до суду та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення в справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено спрощене провадження на засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 04 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представники сторін до судового засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що розпорядженням Управління за заявою позивача пенсійну справу взято на облік з особливістю переселенець зареєстрований (94 особливість), та одночасно нараховано суми боргу з 01.03.2016 року на виплатний період січня 2019 року. Тобто, управлінням з 01.01.2019 року виплатилась поточна сума пенсії, та на теперішній час позивач отримує виплати.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 року «Про внесення змін до постанови кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковується в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів, тобто борг за минулий період, а саме з 01.03.2016 року по 31.12.2018 року не виплачується. Борг нараховано на додаткову відомість, виплата буде проведена після її фінансування.

Отже, на думку представника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на час розгляду справи в Донецькому окружному адміністративному суді відсутні будь які підстави в задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з поновленням виплати пенсії.

Враховуючи вищевикладене, та посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (із змінами), Постанову Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю спору.

Відповідно до довідки від 06.06.2019 року Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не здійснювало виплату пенсії позивачу з грудня 2017 року по грудень 2018 року включно. Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не надало витребуваних відомостей про помісячну виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року по листопад 2017 року включно, проте Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не заперечується факт заборгованості з пенсії перед ОСОБА_1 за цей період.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 . Є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Перебуває на обліку у Слов`янському об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

У зв`язку з подіями, що відбувалися на сході України, ОСОБА_1 перемістилась з міста Донецьк до міста Костянтинівка, у якому постійно проживала до переїзду у місто Слов`янськ.

Для продовження виплати пенсії позивачем було подано пакет документів до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

В березні 2016 року позивачу було припинено виплату пенсії.

На даний час ОСОБА_1 постійно проживає у місті Слов`янськ, що підтверджується довідкою від 14 грудня 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України з міста Донецька Донецької область до міста Слов`янськ Донецької області.

У грудні 2017 року позивачем було подано заяву про переведення пенсійних виплат до Слов`янського ОУПФУ Донецької області.

З січня 2019 року ОСОБА_1 виплату поточних пенсійних виплат було поновлено, проте пенсію за період з березня 2016 року по грудень 2018 року включно на теперішній час не виплачено.

04 лютого 219 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про виплату їй заборгованості з пенсії та запитом пр. причини припинення виплати пенсії у березні 2016 року.

Відповідно до відповіді Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 89/П-01-01-08 від 18.02.2019 року борг за період з грудня 2017 року по грудень 2018 року нараховано на додаткову відомість, але не виплачено за відсутністю фінансування.

Щодо заборгованості за період з березня 2016 року по листопад 2017 року було повідомлено наступне: «відповідно до Постанови 335 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, який буде визначено Кабінетом Міністрів України додатково. Отже питання виплати пенсії за період з березня 2016 року по листопад 2017 року буде вирішуватись після законодавчого врегулювання».

Додатково Слов`янським ОУПФУ Донецької області позивачу було повідомлено про неможливість повідомити про підстави припинення виплати їй пенсії з березня 2016 року, оскільки її пенсійна справа перебувала на обліку в іншому управлінні.

Після отримання відповіді Слов`янського ОУПФУ Донецької області, 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із запитом про надання інформації стосовно підстав припинення виплати позивачу пенсії в березні 2016 року.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 про підстави припинення у березні 2016 року виплати їй пенсії Костянтинівсько Дружківського ОУПФУ Донецької області, листом № 5847/09/14-50 від 07.03.2019 року позивачу було повідомлено, що вона не перебуває на обліку в управлінні з січня 2018 року. Проте відповіді на питання про підстави припинення виплати пенсії у березні 2016 року надано не було.

Таким чином, позивач не отримувала жодного письмового повідомлення від Костянтинівсько Дружківського письмового повідомлення від Костянтинівсько Дружківського ОУПФУ Донецької області у 2016 році про припинення/призупинення виплати пенсії за віком в березні 2016 року, також вона не отримувала від Костянтинівсько Дружківського ОУПФУ Донецької області відповіді на своє звернення від 27.02.2019 року про підстави такого припинення. Також позивача не було повідомлено про наявність рішення про припинення виплати пенсії, не було повідомлено номер та дату рішення, на підставі якого було припинено виплату пенсії, не було надано копію такого рішення.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідачів стосовно припинення виплати пенсії позивачеві в період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2018 року, з підстав, які не передбачені п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з п. 1 Постанови КМУ № 637 (у редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу) призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

На підставі статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що питання поновлення виплати пенсії належить до виключної компетенції територіального органу Пенсійного фонду шляхом прийняття відповідного рішення.

Більш того, згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 428/6624/17 (адміністративне провадження № К/9901/3256/17), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року встановлено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Суд вважає необґрунтованими посилання Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Кабінету Міністрів України № 365, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду від 03 травня 2018 року № 805/402/18, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне. За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення суд зазначив, що наведених вище міркувань Європейському суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як вже зазначалось судом вище, рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що невиплата пенсії позивачу за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2018 року була здійснена не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати сплатити заборгованість зі сплати пенсії за період з березня 2016 року по листопад 2017 року, за який пенсія не була виплачена, суд зазначає, що оскільки на даний час позивач знаходиться на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, то саме цей пенсійний орган повинен здійснювати виплату заборгованості з пенсії за весь спірний період, отже в цій частині позовних вимог суд задовольняє частково, а саме: визнає протиправними дії Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо виплати виниклої заборгованості з пенсії, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо припинення виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, ) щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з березня 2016 року.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з грудня 2017 року по грудень 2018 року.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) сплати заборгованість по пенсії ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з березня 2016 року по грудень 2018 року

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 72 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена у судовому засіданні 02 серпня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлений 12 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко