Справа № 340/722/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 340/722/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 р. (суддя Сагун А.В.) в справі № 340/722/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській (далі - ГУ ДФС) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2018 р. № Ф-149095-52 в розмірі 15819,54 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 р. позов задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області від 26.12.2018 р. № Ф-149095-52, якою визначено ОСОБА_1 суму боргу з єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, що оскільки процедура припинення підприємницької діяльності не завершена, позивач не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), він повинен сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2018 № Ф-149095-52, згідно з якою загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 31.10.2018 становить 15819,54 грн.

Кропивницьким відділення ГУ ДФС у Кіровоградській області на звернення позивача повідомлено, що станом на 14.02.2019 року від державних реєстраторів до Кропивницької ДПІ Кропивницького управління по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 електронні відомості з ЄДР про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням або за судовим рішенням не надходили.

Станом на 14.02.2019 за позивачем рахується заборгованість з ЄСВ в сумі 18276,72 гривні.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року у справі № 2а-781/10/1170 задоволено позов Державної податкової інспекції у м. Кіровограді до суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, припинено підприємницьку діяльність суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , покладено обов`язок на Державну податкову інспекцію у м. Кіровограді здійснити дії щодо фактичного припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів, що протягом 2017-2018 років позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець, враховуючи те, що закінченням строку нарахування єдиного внеску для цієї категорії осіб є дата внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців запису про припинення підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно нараховано позивачу суму єдиного внеску за 2017-2018 роки у сумі 15819,54 грн.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) 24.06.2004 р. був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2010 р. в справі № 2а-781/10/1170, яка набрала законної сили, припинено підприємницьку діяльність суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

ГУ ДФС у Кіровоградській області 26.12.2018 р. прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-149095-52, якою вимагається від ОСОБА_1 сплатити суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка станом на 31.10.2018 р. становить 15819,54 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI), відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 якого недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Спірним в цій справі є питання наявності у позивача як особи, підприємницька діяльність якого припинена за рішенням суду, та відносно якого відсутні відомості у ЄДР щодо реєстрації його фізичною особою-підприємцем, обов`язку з нарахування та сплати єдиного внеску саме як фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

ЄДР не містить відомостей щодо реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.

Згідно п. 9 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності страхувальників, зазначених у пункті 2 цього розділу, такі особи зобов`язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VІ зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема фізичних осіб - підприємців здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відтак, Законом № 2464-VІ визначено, що початком нарахування єдиного внеску, для фізичних осіб-підприємців є дата державної реєстрації фізичної особи як підприємця, а закінчення нарахування єдиного внеску для цієї категорії осіб є дата внесення до ЄДР запису про припинення підприємницької діяльності.

Оскільки обов`язковою підставою для нарахування єдиного внеску в контексті спірних правовідносин відповідно до Закону № 2464-VI є факт реєстрації особи суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), відсутність в ЄДР відомостей про реєстрацію позивача протягом 2017-2018 років (період, за який нараховано відповідачем єдиний внесок) фізичною особою-підприємцем дає підстави для висновку про те, що позивач в спірному періоді не був платником єдиного внеску в розумінні Закону № 2464-VI.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність вимоги.

Доводи апелянта суд визнає необґрунтованими та зазначає, що перебування позивача на обліку в Кропивницькій ДПІ із станом «ліквідаційна процедура за рішенням суду» не вказує на наявність у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску з підстав, приведених вище.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 р. в справі № 340/722/19 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 р. в справі № 340/722/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19.08.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.08.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш