Справа № 160/6657/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2019 року Справа № 160/6657/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в частині відмови надати адвокату ОСОБА_1, належним чином завірену копію трудової книжки та належним чином завірену копію подання колгоспу ім. "Леніна" про трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, протягом 5 робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду, надати адвокату ОСОБА_1, належним чином завірену копію трудової книжки та належним чином завірену копію подання колгоспу ім. "Леніна" про трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.04.2019 року, у зв`язку із наданням правової допомоги ОСОБА_4., керуючись ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до відповідача із адвокатським запитом з приводу надання інформації про ОСОБА_3 . Проте, листом від 03.05.2019 року за №561/03-26/26 позивачу було відмовлено у наданні запитуваної інформації на підставі ст.ст. 14, 16 Закону України «Про захист персональних даних», з посиланням на те, що дана інформація є інформацією про фізичну особу, а згідно ордеру про надання правової допомоги від 23.04.2019 року позивач не є представником законних інтересів ОСОБА_3 . Проте, позивач вважає, що відмова у наданні запитуваної інформації є протиправною, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки інформація щодо особи, яка померла, із урахуванням положень Закону України «Про захист персональних даних» і Цивільного кодексу України, не є її персональними даними.
19.07.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 19.08.2019 року (а.с. 2).
06.08.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що з метою отримання доступу до конфіденційної інформації про третю особу, адвокату необхідно подати запит, який окрім положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має відповідати і вимогам ч. 4 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» та, серед іншого, містити: прізвище, ім`я, по батькові, а також інші відомості, що дають ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; перелік персональних даних, що запитуються; мету та/або правові підстави для запиту. Проте, адвокатський запит позивача стосувався інформації, що стосується персональних даних особи, без надання її згоди, крім того, до запиту було надано лише титульну сторону ордера, в порушення положень рішення Ради адвокатів України №162 від 04.08.2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується копією відповідного свідоцтва №1093 від 12.09.2002 року, наявною у матеріалах справи (а.с. 15).
Так, 13.07.2018 року між ОСОБА_1 (Адвокат) та ОСОБА_4 (Клієнт) було укладено договір на представництво інтересів, відповідно до пункту 3 якого Адвокат представляє інтереси Клієнта у всіх підприємствах, установах та організаціях, у всіх судових установах, органах прокуратури, поліції, Відділах Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, СБУ, інших державних органах та зі всіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому від злочину, стороні виконавчого провадження передбаченими статтями 42, 43, 48, 49, 52, 53, 58, 60, 62 ЦПК України, КПК України, Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 16,19 ЗУ «Про виконавче провадження», Кодексу про адміністративні правопорушення в тому числі подавати від його імені позовні заяви, заяви, інші документи та підписуватися за мене з метою захисту порушених прав та законних інтересів (а.с. 16).
25.04.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом в якому, у зв`язку із наданням правової допомоги ОСОБА_4 на підставі договору про представництво інтересів просив надати належним чином завірену копію трудової книжки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане 01 жовтня 1979 року, а в разі її відсутності належним чином завірену копію подання колгоспу ім. «Леніна» про трудовий стаж та трудову діяльність або будь-які відомості, що підтверджують трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 . При цьому зазначено, що вказані відомості необхідні для з`ясування обставин прийняття ОСОБА_3 у члени колгоспу та у подальшому для підтвердження права останньої на земельну частку (паї) (а.с. 17).
Проте, листом від 03.05.2019 року за №561/03-26/26 відповідачем у задоволені запиту було відмовлено на підставі ст.ст. 14, 16 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки поширення та надання доступу до персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних на підставі адвокатського запиту не передбачено. Також зазначено, що згідно наданого ордеру про надання правової допомоги від 23.04.2019 року серії ДП №1032/013 позивач не є представником законних інтересів ОСОБА_3 , а тому для надання інформації з її пенсійної справи не має законних підстав (а.с. 18).
Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у наданні інформації на адвокатський запит протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості дій відповідача щодо відмови у наданні інформації на адвокатський запит.
Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» терміни вживаються в такому значенні:
одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у тому числі третя особа;
третя особа - будь-яка особа, за винятком суб`єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.
Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст.ст. 1258, 1261 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Аналіз зазначених норм права у їх сукупності, дає підстави зробити висновок, що третьої особою у розумінні приписів Закону України «Про захист персональних даних» можуть виступати і спадкоємці, у зв`язку із переходом прав та обов`язків.
Як встановлено судом, позивач звернувся із запитом з метою захисту прав ОСОБА_4 , зокрема права власності на земельну частку (пай), які перейшли до останнього після смерті ОСОБА_3 , тобто позивач представляв інтереси одержувача інформації в особі сина померлої.
Частина 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є:
1) згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних;
2) дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень;
3) укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних;
4) захист життєво важливих інтересів суб`єкта персональних даних;
5) необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом;
6) необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод суб`єкта персональних даних у зв`язку з обробкою його даних переважають такі інтереси.
За змістом ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Статтею 16 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, які отримує Міністерство фінансів України від інших органів під час здійснення повноважень з контролю за дотриманням бюджетного законодавства в частині моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат.
Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити.
Суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних.
У запиті зазначаються:
1) прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника);
2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника);
3) прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит;
4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних;
5) перелік персональних даних, що запитуються;
6) мета та/або правові підстави для запиту.
Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що з метою захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, суб`єкт персональних даних, за згодою особи інформацію щодо якої запитується, має право подати запит щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних, вимоги до якого визначено Законом.
Водночас, нормами Закону України «Про захист персональних даних» не передбачено процедуру надання інформації щодо особи, яка померла.
При цьому, вказані норми Закону України «Про захист персональних даних» кореспондуються і з приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в частині подання запиту на отримання інформації.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Так, надаючи оцінку запиту позивача на отримання інформації на відповідність вимогам Закону України «Про захист персональних даних», суд дійшов висновку, що позивачем було дотримано приписів ст. 16 наведеного вище Закону.
При цьому, суд вважає необґрунтованими та такими, що мають ознаки надмірного формалізму, посилання відповідача на той факт, що позивачем до адвокатського запиту було долучено лише копію титульної сторони ордеру серії ДП №1032/013, оскільки саме титульна сторінка містить усю необхідну інформацію, зокрема прізвище, ім`я, по батькові особи, якій надається правова допомога, підставу надання правової допомоги, реквізити свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, а також підпис адвоката.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови надати позивачу належним чином завірену копію трудової книжки та належним чином завірену копію подання колгоспу ім. "Леніна" про трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є протиправними.
Також, суд вважає, що підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача протягом 5 робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду, надати адвокату ОСОБА_1, належним чином завірену копію трудової книжки та належним чином завірену копію подання колгоспу ім. "Леніна" про трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій відповідача та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Таким чином відповідач як суб`єкт владних повноважень не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Безперечно, правомірним у даному випадку виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин є лише один варіант поведінки.
Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що прийняття відповідачем безпідставного та необґрунтованого рішення є по суті зловживанням своїми повноваженнями та вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн., понесені позивачем згідно квитанції №N1BUT5054M від 15.07.2019 року (а.с. 4).
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в частині відмови надати адвокату ОСОБА_1, належним чином завірену копію трудової книжки та належним чином завірену копію подання колгоспу ім. "Леніна" про трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, протягом 5 робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду, надати адвокату ОСОБА_1, належним чином завірену копію трудової книжки та належним чином завірену копію подання колгоспу ім. "Леніна" про трудовий стаж та трудову діяльність ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець