Справа № 298/410/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6899/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС України на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року у справі № 298/410/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Ясевича Миколи Михайловича про визнання неправомірними дії, скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції - Лютянська М.С.,

час ухвалення рішення - 16.05.2019 року,

місце ухвалення рішення - смт. Великий Березний,

дата складання повного тексту рішення - 16.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Ясевича Миколи Михайловича (відповідач) про визнання неправомірними дії заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - Ясевича Миколи Михайловича та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, про закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 5 березня 2019 року Закарпатською митницею ДФС було складено постанову у справі про порушення митних правил № 0505/30500/19, відповідно до якої його ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. З даною постановою позивач не згідний вважає її незаконною та такою, що винесена без повного та належного дослідження всіх обставин справи, та підлягає скасуванню.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року у справі № 298/410/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що фактичні обставини справи стали правомірною підставою винесення оскаржуваної постанови. Позивачем разом із заявою мали бути подані документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами, ФОП ОСОБА_2 не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт настання таких обставин, а також позивачем не надано рахунок-фактуру, або будь-які інші документи, що підтверджують придбання запасних частин, необхідних для ремонту автомобіля. У заяві від 29.11.2018 року (на момент поломки автомобіля), громадянин ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб перебуває на СТО в м. Перечин, тоді як згідно Довідки від 31.01.1019 року автомобіль знаходився на СТО за адресою Великоберезнянський район, с. Малий Березний, вул. Центральна , 157 /5 . Просить скасувати рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року у справі № 298/410/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесені постанови не взято до уваги обставини, які звільняють від адміністративної відповідальності, такі дії є неправомірними, постанова в справі про порушення митних правил № 0505/30500/19 від 06 березня 2019 року складена заступником начальника Закарпатської митниці ДФС Ясевич М.М. є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн, за порушення митних правил, що передбачено ч.3 ст. 470 МК України, постанова №0505/30500/19 від 06 березня 2019 року. Постанова мотивована тим, що 31 січня 2019 року о 20 год. 19 хв. у зону митного контролю на ділянку " Виїзд з України" м/п " Малий Березний" Закарпатської митниці ДФС, заїхав легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", моделі "PASSAT", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Згідно інформації центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи ДФС України, встановлено, що ОСОБА_1 в режимі "транзит" було ввезено на митну територію України 24.11.2018 року через митний пост " Малий Березний" Закарпатської митниці ДФС легковий автомобіль марки ""VOLKSWAGEN ", моделі "PASSAT", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 . Згідно даних єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), ОСОБА_1 мав вивезти належний йому транспортний засіб автомобіль марки "VOLKSWAGEN ", моделі "PASSAT", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 з митної території України в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС до 29.11.2018 року, станом на 31.01.2019 року вивезений не був, у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений. Таким чином громадянин ОСОБА_1 перевищив більше ніж на десять діб встановлений ч.1 ст. 95 МК України строк доставки товару- транспортного засобу. Даний факт підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0438/30500/19 від 31 січня 2019 року.

Також в судовому засіданні досліджено копію заяви громадянина ОСОБА_1 від 29.11.2018 року з якої слідує, що він повідомляє начальника Закарпатської митниці ДФС про неможливість своєчасного вивезення за межі митної території України, ввезеного ним через пункт пропуску "Малий Березний" транспортний засіб автомобіль марки ""VOLKSWAGEN ", моделі "PASSAT", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 у зв`язку з поломкою. (а.с. 12). Даний факт підтверджується копією довідки від ФОП ОСОБА_2 , що автомобіль марки "VOLKSWAGEN ", моделі "PASSAT", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 знаходиться на ремонті (а.с.6) актом про виконання робіт № 376, наряд-заказ № б/н від 29.11.2018 р.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (стаття 486 Митного кодексу України). Посадова особа, при розгляді справи про порушення митних правил у відповідності до вимог статті 489 Митного кодексу України, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною третьою ст. 470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої тім Кодексом.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Про такі обставини позивачем невідкладно було повідомлено митний орган, що підтверджується заявою від 29 листопада 2018 року.

На підтвердження проведення ремонтних робіт позивачем було надано митному органу довідки від ФОП ОСОБА_2 , що автомобіль марки "VOLKSWAGEN ", моделі "PASSAT", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 знаходиться на ремонті (а.с.6), акт про виконання робіт № 376, наряд-заказ № б/н від 29.11.2018 р.

Після закінчення ремонту, а саме 31.01.2019 року автомобіль невідкладно було доставлено у митний пункт пропуску через державний кордон України.

Враховуючи належне повідомлення митного органу у встановлений термін, наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про протиправність спірної постанови та наявність правових підстав для її скасування.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року№615 "Про затвердження Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів" щодо документів, які підтверджують надання послуг, колегія суддів зазначає, що документами, що підтверджують надання послуг є, зокрема, документ, що підтверджує оплату. До митного органу позивачем було надано товарний чек, який підтверджує оплату наданих послуг. Вищевказана норма не передбачає подання всього переліку документів.

Пункт 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму зазначає, керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Колегія суддів зазначає, що митним органом не було здійснено дій, що прямо передбачені Порядком, а саме не проведено огляд та не складено відповідний акт.

Щодо посилань апелянта на те, що в заяві зазначено одне місце знаходження автомобіля, а в довідці №31/01/376 інше, суд звертає увагу, що в заяві є контактний номер телефону позивача, в матеріалах справи немає відомостей про заходи, вжиті органом державної влади для встановлення місця перебування зазначеного автомобіля.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі №357/2754/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС України - залишити без задоволення.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року у справі № 298/410/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 15.08.2019 року