Справа № 520/6450/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мінаєва К.В.

16 серпня 2019 р.Справа № 520/6450/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою селянського (фермерського) господарства «ЛАН» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом селянського (фермерського) господарства «ЛАН» до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправним рішення та скасування постанови, -

В с т а н о в и л а:

27.06.2019 року позивач селянське (фермерське) господарство «ЛАН» (далі - СФГ «ЛАН», підприємство) звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправним рішення державної виконавчої служби та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лопашової Н.О. від 04.03.2019 року, реєстраційний номер виконавчого провадження 58530293, про стягнення з підприємства виконавчого збору.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що державний виконавець, виказуючи в постанові про відкриття виконавчого провадження про необхідність самостійно виконати рішення суду у 10 денний термін, не зазначив у який спосіб боржник (підприємство) може добровільно виконати рішення суду в частині передачі земельної ділянки. Державний виконавець не здійснив жодних заходів з примусового виконання виконавчого документу та фактичного стягнення відповідно до виконавчого документи. Постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору була отримана підприємством 12.03.2019 року. Означені постанови державного виконавця 18.03.2019 року оскаржені підприємством до керівника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до акту від 05.04.2019 року судове рішення виконано у добровільному порядку.

Не погоджуючись з вимогами СФГ «ЛАН», у відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що 04.03.2019 року до відділу надійшов виконавчий лист від 28.01.2019 року № 629/1894/17 про зобов`язання СФГ «ЛАН» негайно передати земельну ділянку ОСОБА_1 . Державним виконавцем 04.03.2019 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та наданий боржнику строк (10 днів) для добровільного виконання судового рішення. Того ж дня виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору відповідно ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач вважає дії державного виконавця правомірними, вчиненими відповідно положень означеного Закону України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року адміністративний позов СФГ «ЛАН» залишений без задоволення.

Судове рішення вмотивовано аналізом положень Закону України «Про виконавче провадження», які надали суду підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження.

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору (04.03.2019 року) позивачем (боржником у виконавчому провадженні) судове рішення у справі № 629/1894/17 виконано в повному обсязі не було. Земельна ділянка не була передана у власність ОСОБА_1 Тільки 05.04.2019 року актом державного виконавця був зафіксований факт передачі земельної ділянки. Отже, судове рішення було виконано в повному обсязі 05.04.2019 року. З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, що державний виконавець мав усі правові підстави для відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі СФГ «ЛАН» просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення вимог адміністративного позову.

Позивач зазначає, що з судовим рішенням не згоден з підстав неповного дослідження судом доказів і неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим судом першої інстанції було неправильно застосовані норми права.

Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тій обставині, що постанови державного виконавця від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 28.01.2019 року № 629/1894/17 та про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом винесені з порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року та Закону України «Про виконавче провадження».

Так, виконавчий документ, - виконавчий лист від 28.01.2019 року № 629/1894/17 не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому невірно вказано найменування боржника та його місцезнаходження.

Таким чином, позивач вважає, що означений виконавчий документ згідно з положеннями ч. 4 п. 6 цієї статті Закону повинен був бути повернутий стягувачу.

В порушення п. 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень державним виконавцем не було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

В порушення вимог п. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав доказів щодо правомірності свого рішення. З відзивом на адміністративний позов відповідача представник позивача був ознайомлений в суді першої інстанції. Додані до відзиву докази позивачу надані не були. Судом безпідставно відмовлено в задоволені клопотання підприємства про витребування доказів у позивача.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що державним виконавцем не було вирішено питання про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору відповідно до вимог діючого законодавства.

Судом першої інстанції не були прийняті до уваги доводи підприємства, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суду та обставини щодо подальших дій відповідача щодо стягнення виконавчого збору не досліджувалися судом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає фактично аналогічні доводи, що наведені ним у відзиві на позов СФГ «ЛАН».

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Згідно зі ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 та п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частинами 5, 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

У пункті 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 закріплено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст. 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 4 цієї статті унормовано, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як установлено судом, на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває рішення суду про зобов`язання боржника (позивача) негайно передати ОСОБА_1 земельну ділянку, яка розташована на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківській області, площею 9,1155 гектарів, у мажах згідно з планом, надану для введення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , в стані придатному для цільового використання.

04.03.2019 року державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження: 58530293) по примусовому виконанню означеного судового рішення, боржнику наданий термін - 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с. 14, 37).

В цей же день державним виконавцем прийнята постанова про стягнення з СФГ «ЛАН» виконавчого збору у розмірі 16.692 грн. (а.с. 40).

05.04.2019 року державним виконавцем складний Акт, згідно з яким «В ході проведення виконавчих дій за адресою: Харківська область, Лозівський район біля с. Григоросове встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2 , передана стягувачеві ОСОБА_1 , в стані придатному для цільового використання, бур`янів не виявлено. Передана в добровільному порядку» (а.с. 44).

Як убачається з інформації Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (реєстраційний номер виконавчого провадження: 58530293) до означеного реєстру державним виконавцем не внесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Дані реєстру посвідчують й ту обставину, що після складання Акту про добровільне виконання СФГ «ЛАН» судового рішення державним виконавцем виносяться постанови про накладення арешту на майно підприємства та про розшук майна підприємства (а.с. 223-234).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до Закону № 1404-VIII обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав пояснень та доказів, які б посвідчували необхідність вжиття заходів примусового виконання судового рішення після складання державним виконавцем 05.04.2019 року акту про те, що судове рішення виконано добровільно, а також доказів вчинення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання цього судового рішення.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог СФГ «ЛАН» та скасовує постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лопашової Н.О. від 04.03.2019 року, реєстраційний номер виконавчого провадження 58530293, про стягнення з СФГ «ЛАН» виконавчого збору.

Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, з підстав, встановлених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, колегія судів задовольняє апеляційну скаргу позивача, скасовує оскаржуване рішення та приймає нове про задоволення вимог адміністративного позову СФГ «ЛАН».

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5-10, 268-272, 268, 292, 293, 308, 313, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «ЛАН» задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року - скасувати з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову Селянського (фермерського) господарства «ЛАН».

Визнати протиправним рішення державної виконавчої служби та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лопашової Наталії Олександрівни від 04.03.2019 року, реєстраційний номер виконавчого провадження 58530293, про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «ЛАН» виконавчого збору.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова О.М. Калитка
Постанова складена і підписана 16 серпня 2019 року.