Справа № 761/39673/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Букіна О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Справа № 761/39673/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 9 батальйону № 4

Управління патрульної поліції у м. Києві

Булаха Віталія Сергійовича

про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 9 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Булаха Віталія Сергійовича (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та скасування постанови від 02.10.2018 р. серії ЕАВ № 637574 про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дійсно було вчинено правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме здійснено стоянку транспортного засобу під дією знаку 5.11 у смузі громадського транспорту, і не надано в обґрунтування позову та на спростування обставин викладених в оскаржуваній постанові доказів здійснення вимушеної зупинки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що її права були порушені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що нею здійснено вимушену зупинку, ввімкнено світлову сигналізацію, що вона визнає порушення нею п. 17.1 ПДР України, але вважає, що діяла у стані крайньої необхідності, а також посилається на те, що оскаржувана нею постанова не відповідає ст. 283 КУпАП, що суд першої інстанції мав розглядати справу за правилами КУпАП, а не КАС України, та повинен був закрити провадження у справі внаслідок закінчення строку притягнення її до відповідальності, що судом у справі прийнято рішення, а не постанову, як таке передбачено КУпАП.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.10.2018 р. о 14 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту Перемоги, 50/1, здійснила стоянку під дією знаку 5.11 в смузі громадського транспорту, чим порушила п. 17.1 ПДР, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Інспектором 9 роти 4 батальйону поліцейським УПП в м. Києві старшим лейтенантом Булахом В.С. винесено постанову від 02.10.2018 р. серії ЕАВ № 637574, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме штраф у розмірі 510,00 грн.

Вважаючи таку постанову інспектора поліції протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 17.1 ПДР закріплено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» або 5.11 Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені частиною першою статті 122.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У п. 4 Інструкції № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що вчинення позивачем правопорушення, за яке її притягнуто до відповідальності (здійснення зупинки в зоні дії знаку 5.11) підтверджується матеріалами справи та визнається самим апелянтом.

При цьому, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження нею не надано доказів, які б підтверджували, що зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку 5.11 здійснена нею вимушено, зокрема у стані крайньої необхідності, як апелянт стверджує у своїй апеляційній скарзі.

Крім того, навіть з доводів апелянта не вбачається, у чому ж саме полягала крайня необхідність, на яку вона посилається.

Доводи апелянта про те, що її права були порушені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки законодавством, зокрема наведеними вище нормами, передбачено повноваження поліцейського виносити постанову по цій категорій справ без складання відповідного протоколу.

Твердження апелянта про те, що оскаржувана нею постанова не відповідає ст. 283 КУпАП, колегія суддів частково приймає до уваги та зазначає, що дійсно з відомостей, визначених у ст. 283 КУпАП, у спірній постанові не зазначено порядку її оскарження та адреси веб-сайту, однак це не спростовує факту вчинення позивачем порушення п. 17.1 ПДР України. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач скористалася своїм правом на оскарження цієї постанови інспектора поліції, звернувшись з цим позовом до суду, і не заперечує факту порушення нею зазначеної норми ПДР.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції мав розглядати справу за правилами КУпАП, а не КАС України, та повинен був закрити провадження у справі внаслідок закінчення строку притягнення її до відповідальності, що судом у справі прийнято рішення, а не постанову, як таке передбачено КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що засновуються на неправильному тлумаченні відповідних законодавчих норм, оскільки у відповідності до ст.ст. 2, 19, 20 КАС України дана адміністративна справа підсудний місцевому загальному суду як адміністративному та підлягає вирішенню в порядку КАС України, а норми КУпАП, на які посилається апелянт, регулюють порядок вирішення справ про адміністративні правопорушення органами та посадовими особами, уповноваженими притягати до певного виду адміністративної відповідальності. У даному випадку таке повноваження надано інспектору поліції - відповідачу у справі, а судом здійснюється перевірка правомірності прийнятої ним постанови.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП в діях позивача та правомірність притягнення її до відповідальності за вчинення такого правопорушення.

При цьому, надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 19 серпня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: