Справа № 160/4182/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2019 року Справа № 160/4182/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника відповідача Потапова О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, -
08.05.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Офісу великих платників податків ДФС, у якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків ДФС від 12.12.2018 року № 2317 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Трейд Коммодіті".
В обґрунтування позовних вимог, з посиланням на норми п. 75.1 ст. 75, п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України, позивач зазначив, що в спірному наказі відсутні будь-які посилання на підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. На думку позивача, не може вважатися належним виконанням вимог законодавства про необхідність зазначення у наказі на перевірку підстав проведення такої перевірки лише формальне посилання на пункт Податкового кодексу, який встановлює підстави перевірки. Відсутність конкретної підстави для проведення перевірки у оспорюваному наказі порушує принцип правової визначеності щодо платника податків, оскільки фактично платнику податків невідомо, що саме слугувало підставою для призначення перевірки, що є підставою для визнання його незаконним та скасування з огляду на вимоги ст. 19 Конституції України та абзац 3 пункту 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. До суду надав відзив на адміністративний позов, додаткові пояснення. Зазначив, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам, які встановлені до його змісту згідно пп. 81.1 ст. 81 ПКУ, зокрема, в наказі зазначено усі 10 визначені законодавством складові.
Вказав, що вказівка позивача на окремі дефекти запиту про надання інформації і наказу про призначення податкової перевірки для вирішення оспорюваного питання значення немає, оскільки відповідно до усталеної судової практики, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти Кодексу не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Листом від 05.12.2018 року №05-12/18-1 позивачем було надано інформацію та її документальне підтвердження щодо товарних залишків у серпні 2018 року на адресу ТОВ «Оптімус Конекшн» (дані бухгалтерського обліку, документи щодо реалізації товарів).
На підставі зазначеного наказу у період з 17.12.2018 по 21.12.2018 службовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Трейд Коммодіті» з питань дотримання вимог податкового законодавства України стосовно повноти та своєчасності нарахування податку на додану вартість за серпень 2018 року, за результатами проведення якої складено акт від 22.12.2018 № 111/28-10-46-14-30536344.
Не погоджуючись з наведеним вище наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Податкового кодексу України.
Так, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Як вбачається з наказу на проведення перевірки від 12.12.2018 №2317, перевірку позивача проведено на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України.
П.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Також згідно з п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Зі змісту вказаних норм Податкового кодексу України вбачається, що ненадання платником податків документально обґрунтованих пояснень на запит контролюючого органу є підставою для проведення позапланової перевірки.
Разом із цим, суд зазначає, що сам по собі факт надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу не спростовує право податкового органу на призначення та проведення позапланової перевірки. В цьому випадку має значення не сам факт надання документів, а факт надання достатніх документально підтверджених пояснень, яких буде достатньо для спростування обставин, що стали підставою для звернення контролюючого органу із запитом до платника податків.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що наказ на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті» № 2317 від 12.12.2018, а також повідомлення від 12.12.2018 № 61/28-10-46-14 було відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення ТОВ «Трейд Коммодіті» 12.12.2018 року та було вручено під підпис 15.12.2018 року.
Суд не бере до уваги доводи позивачва стосовно відсутності у наказі підстав для призначення та проведення перевірки, оскільки у рішенні, що було оформлене наказом № 2317 від 12.12.2018 року, зазначено посилання на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, що є самостійною та належною підставою, за наявності якої документальна позапланова перевірка може бути здійснена.
Суд зазначає, що наказ є формою рішення керівника контролюючого органу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України).
Підставою для скасування наказу про проведення перевірки можуть бути виключно порушення контролюючого органу, що були вчинені до та/або під час винесення такого наказу.
Крім того, відповідно до висновків Верховного суду, викладених ним у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 813/4692/17, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу можна ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Оскільки наказ відповідає вимогам чинного на момент винесення законодавства, суд не вбачає порушень зі сторони відповідача щодо винесення оскаржуваного наказу.
Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 року № 7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово.

Суд вважає за важливе зазначити, що скасування наказу про проведення перевірки не призведе до поновлення прав позивача, оскільки наказ № 2317 від 12.12.2018 року року є актом одноразового застосування та вичерпав свою дію фактом виконання. Факт виконання наказу № 2317 від 12.12.2018 року підтверджується актом перевірки від 22.12.2018 № 111/28-10-46-14-30536344, копія якого знаходиться у матеріалах справи.

Аналогічної позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2019 року по справі № 807/2062/17.

Крім того, як було встановлено під час судового розгляду, прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення є предметом судового оскарження, а тому позивач не позбавлений можливості доводити протиправність висновків відповідача, викладених в акті перевірки.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, у повному обсязі довів правомірність застосування підстави, оформлення та видачу спірного наказу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також проведення такої перевірки.

У той же час, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, зокрема, не доведено факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача, шляхом винесення наказу № 2317 від 12.12.2018 року.

Таким чином, оскільки відповідачем фактично було реалізовано право на проведення перевірки, а наказ № 2317 від 12.12.2018 року як акт індивідуальної дії було вичерпано, суд не має підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" щодо скасування наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, судовий збір позивачу не відшкодовується відповідно до положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України .

Керуючись статтями 242-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 02.08.2019 року.

Суддя В.В. Кальник