Справа № 640/9104/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 серпня 2019 року справа №640/9104/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ)
провизнання дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року без обмеження максимальним розміром та здійснення виплати з урахуванням виплачених сум,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки відповідачем протиправно обмежено максимальним розміром пенсію позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/9104/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву про незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки на позивача розповсюджується дія Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформи пенсійної системи в частині обмеження пенсії максимальним розміром.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно із наявним у справі розрахунком пенсії вбачається, що пенсію позивача перераховано з 01 січня 2018 року, виходячи із сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентна надбавка за вислугу років, всього 17 655,00 грн.; основний розмір пенсії: 95% грошового забезпечення (вислуга років 35) у розмірі 16 772,30 грн.; вид підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 3 групи, 2 категорія ЧАЕС (під час служби), інваліди війни 3 групи/при виконанні обов`язків в/с, особливі заслуги (20%) статті 1 підпункти 6-8 Закону (з 01 по 31); підсумок пенсії з надбавками 21 934,63 грн.; з урахуванням максимального розміру пенсії 14 268,99 грн.

Отримавши перерахунок пенсії, позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві із відповідною заявою від 18 березня 2019 року, у якій просив провести перерахунок пенсії з 01 червня 2016 року у розмірі 95% грошового забезпечення (вислуга 35 років) та виплачувати її в подальшому без обмеження максимального розміру; виплатити різницю між нарахованою без обмеження максимального розміру і фактично виплаченою пенсією з 1 червня 2016 року.

Відповідач у листі від 11 квітня 2019 року №77837/02 повідомив, що відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян від 02 листопада 2006 року №1522 передано до Головного управління пенсійні справи колишній військовослужбовців Міністерства оборони України, в тому числі і пенсійну справу позивача; з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії за вислугу років згідно із пунктами 1, 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 на підставі наданої КМВК довідки про розмір грошового забезпечення від 01 січня 2008 року; в подальшому позивачу проведено підвищення пенсії з 01 липня 2012 року, 01 вересня 2012 року, 01 січня 2013 року в розмірі, встановленому в межах розміру пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за посадою позивача станом на 01 квітня 2012 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про збільшення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 23 квітня 2012 року №355. Для проведення підвищення розміру пенсії відповідно до постанови КМУ №355 КМВК до Головного управління була надана довідка про розмір грошового забезпечення відповідно до постанови 1294 станом на 01 квітня 2012 року для визначення розміру пенсії, в межах якого можливо проводити підвищення пенсії згідно з вищезазначеною постановою. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб Головним управлінням у квітні 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року на підставі наданої КМВК довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 березня 2018 року.

Тобто, відповідачем перерахунок пенсії позивачу проведено на підставі довідки Київського міського військового комісаріату з урахуванням таких складових як посадовий оклад, оклад за військове звання та процентна надбавка за вислугу років з обмеженням максимальним розміром.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Так, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року №911-VIII внесено зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зокрема, частину п`яту статті 43 цього Закону доповнено реченням такого змісту: Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; - у статті 54: перше речення частини першої викласти в такій редакції: Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

При цьому, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII також внесено зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а саме: у частині сьомій статті 43 слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінити словами і цифрами по 31 грудня 2017 року; у статті 54: частину першу викладено в такій редакції: Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та осіб, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу, а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії не виплачуються.

У пунктах 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з 01 січня 2017 року та що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що особи, яким пенсії призначені до 01 січня 2016 року на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, мали право на отримання їх без обмеження граничним розміром у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, що прямо передбачено пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року №911-VIII) щодо обмеження пенсій військовослужбовців у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року визнано неконституційними.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.

Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набув чинності 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

Разом з тим, пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Отже, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не може застосовуватися до позивача, оскільки пенсію позивачу призначено з 16 вересня 2003 року, а не з 01 січня 2016 року.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що пенсія позивача як така, що призначена у 2003 році на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, у період з 01 червня 2016 року обмеженню граничним розміром не підлягала, а тому відповідач зобов`язаний був здійснювати її нарахування та виплату без будь-яких обмежень у вказаний період, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року без обмеження максимальним розміром та здійснити виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко