Справа № 200/6269/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 р. Справа№200/6269/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням відповідача № 641 від 12.03.2019 року позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії згідно з частиною 3 статті 1 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах - 25 років.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач зазначив, що його загальний страховий стаж складає 25 років 1 місяць 1 день, з них стаж роботи в підземних умовах - 23 роки 10 днів, строкова військова служба, що зараховується до пільгового стажу - 1 рік 5 місяців 8 днів. В загальній кількості підземний стаж роботи складає 24 роки 5 місяців 19 днів. Позивач 09.06.1993 року закінчив навчання в ПТУ № 83. З 16.06.1993 року був призваний на військову службу. 24.11.1994 року був звільнений в запас з військової служби. До пільгової роботи приступив 07.03.1995 року.

До пільгового стажу не зарахований період навчання в Білицькому ПТУ № 83 з 01.09.1992 року до 09.06.1993 року, оскільки перерва між днем закінчення навчання (звільнення з військової служби) та днем зарахування на пільгову роботу перевищує три місяці.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на законодавство, яке, на його думку, діяло на час виникнення права на пільговий стаж, а також обставини знаходження у період з 03.01.1995 року по 03.02.1995 року на стаціонарному лікуванні.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №641 від 12.03.2019 року, зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за списком № 1 період навчання в Білицькому ПТУ № 83 з 01.09.1992 року до 09.06.1993 року, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідач надав письмовий відзив, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав необґрунтованого посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, яке застосовувалось до набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, відповідачем зазначено про перерву між закінченням навчання в училищі та працевлаштуванням ОСОБА_1 , яка перевищує три місяці, що не відповідає вимогам частини 1 статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту». Тимчасова непрацездатність позивача не може бути підставою на продовження цього строку, оскільки він мав можливість працевлаштуватися на роботу у періоди з 24.11.1994 р. по 03.01.1995 р. та з 03.02.1995 р. по 07.02.1995 р., тобто в межах трьохмісячного терміну після звільнення з військової служби. Прийняте рішення відповідач вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою судді від 17 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 червня 2019 року розгляд справи призначений в порядку загального позовного провадження.

До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, з`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 лютого 2019 року звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав відповідні документи (а.с. 30).

Рішенням № 641 від 12.03.2019 року Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію - 25 років. Підставою відмови в призначенні пенсії відповідач зазначив не зараховування до пільгового трудового стажу період навчання у Білицькому ПТУ № 83 з 01.09.1992 року по 09.06.1993 року, оскільки перерва між днем закінчення навчання (у випадку заявника - звільнення з військової служби) та днем зарахування на пільгову роботу перевищує три місяці (а.с.18).

Згідно з копією диплому серії НОМЕР_1 , виданим 08 червня 1993 року, реєстраційний № 2172 (а.с. 14) та довідкою № 380 від 08.01.2019 року Державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» (а.с. 32) позивач з 01.09.1992 року по 09.06.1993 року проходив навчання у професійно-технічному училищі № 83 м. Білицьке Донецької області за професією «Електрослюсар підземний». За відповідними наказами Міністерства освіти і науки України ПТУ № 83 м. Білицьке реорганізоване в Білицький професійний ліцей та з 03.02.2015 року змінено назву на Державний навчальний заклад «Білицький професійний ліцей».

Також судом встановлено, що за результатами навчання рішенням кваліфікаційної комісії від 08 червня 1993 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію - електрослюсар підземний 3 розряду, що також підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 , виданим 08 червня 1993 року, реєстраційний № 2172 (а.с. 14).

Як вбачається з відомостей трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період з 16.06.1993 року по 24.11.1994 року проходив строкову військову службу, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 (а.с. 12, 15).

В подальшому, після закінчення періоду проходження військової служби 07.03.1995 року позивач працевлаштувався за набутою спеціальністю на посаду - електрослюсар 3 розряду підземний з повним робочим днем в шахті підготовчої дільниці на шахту «Білицька» (а.с. 12-13).

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у період з 03.01.1995 року по 03.02.1995 року він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні Красноармійської центральної районної лікарні та був виписаний з направленням до Обласної клінічної лікарні ім. Калініна для вирішення питання про подальше лікування, що підтверджується копією медичної картки № 32/44 та епікризом (а.с. 16,17).

Крім того, позивач вважає, що до спірних правовідносин відповідачем протиправно не були застосовані норми Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, яким не передбачалось такої умови зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі до пільгового стажу, як працевлаштування за набутою професією протягом трьох місяців після закінчення навчання.

Вирішуючи питання про те, яке законодавство підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII було введено в дію Закон України № 1788-XII від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

На підставі наведеного, з 01 січня 1992 року умови призначення та виплати пенсій регламентуються нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки спірний період навчання, який на його думку, підлягає включенню до стажу роботи, який дає право на пенсію, стосується періоду часу з 01.09.1992 року по 09.06.1993 року, то до спірних правовідносин підлягає застосування законодавство, яким на той час було врегульоване питання призначення і виплати пенсій, тобто - Закон України «Про пенсійне забезпечення», а не Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, яке було затверджено відповідно до Закону СРСР від 14.07.1956 року «Про державні пенсії», через що вказані доводи позивача суд відкидає як необґрунтовані.

Стосовно інших доводів позивача, суд зазначає таке.

Гарантії соціального захисту учня, слухача та випускника професійно-технічного навчального закладу визначені статтею 38 Закону України від 10.02.1998 року № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі - Закон № 103/98-ВР).

Частиною 1 ст. 38 цього Закону передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі повинен бути зарахований до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявності двох умов, а саме: 1) якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці; 2) якщо особа зарахована на роботу за набутою професією.

Судом встановлено, що у період з 01.09.1992 року по 09.06.1993 року позивач проходив навчання у професійно-технічному училищі № 83 м. Білицьке Донецької області, за результатами якого йому присвоєно кваліфікацію - електрослюсар підземний 3 розряду.

У період з 16.06.1993 року по 24.11.1994 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.

Час проходження строкової військової служби зарахований відповідачем відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до стажу, що дає право позивачу на пенсію на пільгових умовах.

В подальшому, після закінчення проходження військової служби, а саме - 07.03.1995 року позивач працевлаштувався за набутою спеціальністю на посаду - електрослюсар 3 розряду підземний з повним робочим днем в шахті підготовчої дільниці на шахту «Білицька».

Вказане свідчить про те, що перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування позивача на роботу перевищує 3 місяці.

Однак, позивачем суду надано документи про його перебування у період з 03.01.1995 року по 03.02.1995 року на стаціонарному лікуванні у відділенні Красноармійської центральної районної лікарні.

З урахуванням вказаної обставини суд зазначає, що аналіз змісту частини 1 статті 38 Закону № 103/98-ВР свідчить про те, що необхідність працевлаштування протягом трьох місяців стосується саме працездатної особи, яка протягом обмеженого часу має реальну можливість вжити всіх необхідних заходів щодо пошуку роботи за набутою професією та фактично працевлаштуватись.

Згідно з Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженим наказом МОЗ України від 09.04.2008 року № 189, тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.

На підставі наведеного суд вважає, що передбачений законодавством тримісячний строк для працевлаштування особи після завершення навчання, до спірних правовідносин повинен застосовуватись без урахування часу тимчасової непрацездатності позивача, оскільки протягом одного місяця (з 03.01.1995 року по 03.02.1995 року), з трьох передбачених законом, ОСОБА_1 внаслідок захворювання та перебування на стаціонарному лікуванні, був позбавлений можливості працевлаштуватись. Також суд враховує, що вказані обставини виникли не з вини позивача та не були пов`язані з його бездіяльністю.

Отже, зазначені обставини є підставами для висновку про дотримання позивачем передбачених законодавством умов для віднесення часу його навчання у професійно-технічному навчальному закладі до стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

З наведених підстав заявлені у справі позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас, стосовно формулювання задоволеної частини позовних вимог суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів тощо.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням вказаних норм позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення № 641 від 12.03.2019 р. Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначені пенсії позивачу та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до пільгового стажу часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 768,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 641 від 12.03.2019 р. Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до пільгового стажу часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.А. Чекменьов