Справа № 140/1886/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1886/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС (надалі - Волинська митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019 та зобов`язання пропустити на митну територію України автомобіль «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.05.2019 позивач прибув транспортним засобом марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) в пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці України з Республіки Польща з метою в`їзду на територію України. Даний автомобіль належать польській фірмі DS TRANS SP. ZO.O. Як зазначив ОСОБА_1 з вищевказаною польською фірмою він перебуває у трудових відносинах.

З метою ввезення вантажу та в`їзду на територію України позивач в пункті пропуску «Ягодин» Волинської митниці надав, крім документів, що посвідчують його особу, наступні документи, а саме: рахунок-фактуру (Інвойс) №47404978 від 28.01.2019 та автотранспортну накладну №00001/05/2019 від 13.05.2019. Однак відповідач відмовив у пропуску через митний кордон, та виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019.

У картці відмови зазначено, що під час проведення митних формальностей у пункті пропуску «Ягодин» Волинської митниці встановлено, що позивач мав намір ввезти на територію України легковий автомобіль загальною вагою 1 750 кг. на суму 3 800. 00 USD транспортним засобом марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ). При цьому митним органом було виявлено порушення вимог статті 380 МК України, а саме не було забезпечено письмове декларування транспортного засобу в порядку, передбаченому для громадян та не застосовано заходи гарантування, які передбачені розділом X МК України. Також у картці відмови зазначено, що транспортні засоби, які класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3. 5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами - резидентами у зв`язку з виконанням обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами - нерезидентами для цілей Митного Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами - резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування та із застосуванням до них заходів гарантування. Тимчасове ввезення громадянами - резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування, передбаченому для громадян та після сплати всіх митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Позивач вважає, такі дії відповідача протиправними, а оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки автомобілем марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) на митну територію України позивач ввозив вантаж комерційного призначення, тобто виконував міжнародне перевезення вантажу, оскільки фірма DS TRANS SP. ZO.O. має відповідну ліцензію на перевезення.

Також позивач зазначає, що неодноразово перетинав кордон України на даному транспортному засобі та у працівників митниці не виникало сумнівів щодо митного оформлення даного автомобіля .

Однак, незважаючи на це митний орган відмовив ОСОБА_1 у пропуску на митну територію України, посилаючись на ч. 4 ст. 380 МК України, оскільки вважає автомобіль марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) транспортним засобом особистого користування.

Також митний орган не взяв до уваги той факт, що автомобіль марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) зареєстрований в Республіці Польща і належать польській фірмі Ш ТКАИ8 8Р. 20.0., а не мені, як громадянину України, та ввозився на територію України тимчасово для транспортування вантажу в місце призначення, на території України не мав використовуватися в комерційних чи особистих цілях, а навпаки повинен був повернутися до країни своєї реєстрації, тобто Республіки Польща.

Відтак вважає, що громадянин (як резидент так і нерезидент) може тимчасово в`їжджати на територію України на транспортному засобі комерційного призначення зі звільненням від оподаткування і без застосування гарантії за умови, що вказаний транспортний засіб знаходиться у власності (користуванні) юридичної особи, яка зареєстрована на території іншої держави, та використовується в комерційних цілях (платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів)

Крім того, позивач зазначає, що відповідач помилково бере за основу лише загальну масу автомобіля марки «TOYOTA», яке менше 3500 кг., як передбачено ч.4 ст. 380 МК України, однак міжнародне перевезення вантажу на митну територію України ОСОБА_1 здійснював не лише автомобілем марки «TOYOTA» шляхом буксирування, а автомобілем «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ), на якому був розміщений вантаж.

Отже в даному випадку вищевказаний автомобіль з причепом слід розглядати як єдине ціле, а саме як автопоїзд. Загальна маса автопоїзда це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда. Загальна маса автомобіля марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) значно перевищує 3 500 кг, яка як кваліфікуюча ознака зазначена в ч. 4 ст. 380 МК України і на що посилається Волинська митниця в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019.

На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити та визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019, а також зобов`язати відповідача пропустити на митну територію України автомобіль «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ).

Ухвалою суду від 19.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін, а також зобов`язано позивача надати суду належним чином оформлені офіційні переклади документів які додані до позовної заяви (а.с.1).

03.07.2019 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли офіційні переклади документів які були додані до позовної заяви (а.с.21-31).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 15.07.2019 (а.с.32-36) позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що 15.05.2019 під час ввезення на митну територію України товару «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні - марка: AUDI, модель А4, рік виготовлення 2015, № кузова: НОМЕР_3 , тип двигуна: бензиновий, об`єм двигуна: 1984 см3», що ввозився на адресу позивача згідно з попередньою митною декларацією № UA204070/9/8910 від 14.05.2019 транспортним засобом марки TOYOTA» (реєстраційний № WH 73222) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ), водієм вказаного транспортного засобу громадянином України ОСОБА_1 (резидентом) у пункті пропуску на кордоні органу доходів і зборів було подано наступні документи: інвойс 47404978, CMR 00001/05/2019, реєстраційні документи на транспортні засоби.

Під час проведення митного контролю, зокрема, шляхом перевірки поданих до митного контролю документів, встановлено, що транспортний засіб марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) належать польській фірмі DS TRANS SP. ZO.O. (UL. JAGIELLONSKA 2/112, 03-721, WARSZAWA, POLSKA). При цьому, вказаний т/з переміщувався на митну територію України громадянином-резидентом ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 380 МК України транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702 , 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД , та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, та які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. А тому при їх переміщенні через митний кордон України громадянами-резидентами повинно бути забезпечено їх письмове декларування, в порядку передбаченому законодавством для громадян, та застосовано заходи гарантування, передбачені розділом X МК України.

Проте, за результатом проведення митного контролю встановлено, що гр. ОСОБА_1 не забезпечено письмового декларування вищевказаного транспортного засобу, в порядку передбаченому законодавством для громадян, та не застосовано заходи гарантування, передбачені розділом X МК України. Наведене вище повністю спростовує твердження позивача щодо не наведення у картці відмови пояснень з приводу визначення автомобіля марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) транспортним засобом особистого користування та обґрунтованих підстав відмови у пропуску.

Таким чином, за результатами здійснення державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Ягодин» митного контролю по причині порушення вимог статті 380 Митного кодексу України, а саме письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X Митного кодексу України, прийнято рішення про відмову в пропуску через митний кордон України і оформлено картку відмови №UA204070/2019/8910 від 15.05.2019.

Також позивачу роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Також представник відповідача зазначає, що в адміністративному позові позивач вказав «...митний орган застосовуючи митний режим «транзит» визнає автомобіль марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) транспортним засобом комерційного призначення..».

З приводу вказаного звертає увагу суду, що відповідно до ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами.

Таким чином, застосування митного режиму «транзит» у такому випадку теж могло бути лише за умови письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Волинську митницю ДФС пропустити на митну територію України автомобіль «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ), наголошуємо, що обраний позивачем спосіб захисту, на його думку, порушеного права є невірним та юридично необгрунтованим, оскільки ст.5 та ст.245 чітко регламентовано способи захисту порушених прав та повноваження судів при вирішенні спорів. При цьому, вимога про зобов`язання Волинську митницю пропустити на митну територію України автомобіль порушує норми митного законодавства, є втручанням у роботу митниці та свідчить про перебирання дискреційних повноважень митниці судом.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача вважає винесену картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205010/2019/05613 від 15.05.2019 законною та обґрунтованою, а позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню.

Інших заяв по суті справи (відповідь на відзив, заперечення проти відповіді на відзив) від сторін на адресу суду не надходило.

Сторони скористались своїм правом, щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 15.05.2019 ОСОБА_1 маючи намір перетнути кордон України прибув в пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці з Республіки Польща, автомобілем марки «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) який належать польській фірмі DS TRANS SP. ZO.O. з якою позивач перебуває у трудових відносинах.

З метою ввезення вантажу та в`їзду на територію України в пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці Садовим О.Д. через декларанта ПП «Вест Брок» подано попередню митну декларацію №UA204070/9/8910 від 14.08.2019 на товар «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні - марка: AUDI, модель А4, рік виготовлення 2015, № кузова: НОМЕР_3 , тип двигуна: бензиновий, об`єм двигуна: 1984 см3», що ввозився на адресу позивача.

Також, позивачем були подані документи які підтверджують його особу, рахунок-фактуру (інвойс) №47404978 від 28.01.2019 та автотранспортну накладну №00001/05/2019 від 13.05.2019.

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення попередньої митної декларації №UA204070/9/8910 від 14.08.2019 та долучених документів Волинською митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019.

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що під час проведення митних формальностей в пункті пропуску «Ягодин» Волинської митниці на товар легкове авто, загальною вагою 1750 кг на суму 3800 USD, що ввозиться на митну територію України на адресу ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_4 виданий 0719 від 17.03.2014, адреса: АДРЕСА_3 по митній декларації EE № UA204070/9/8910 від 14.05.2019 та слідує транспортним засобом марки «TOYOTA» з причепом НОМЕР_8 , який належить польській фірмі DS TRANS SP. ZO.O. (UL. JAGIELLONSKA 2/112, 03-721, WARSZAWA, POLSKA). Яким керує громадянин України ОСОБА_1 встановлено порушення вимог ст. 380 МК України, а саме не забезпечено декларування вищевказаного транспортного засобу, в порядку передбаченого законодавством для громадян, та не застосовано заходи гарантування, передбачені розділом Х Митного кодексу України.

Зважаючи на це, декларанту було роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Не погоджуючись із рішенням митного органу (картка відмови № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019) позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13 березня 2012 року (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини 1 статті 187 МК України транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному оформленню.

Відповідно до статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом:

1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;

2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян);

3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України;

4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів;

6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем;

7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до ч. 1 статті 318, ч. 1 статті 321, статті 325 МК України, всі товари та транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України перебувають під митним контролем з моменту перетинання митного кордону України і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. Користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених МК України та іншими законами України.

Згідно з частиною 1 статтею 337 МК перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 380 МК України транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Так, під час проведення митного контролю, зокрема, шляхом перевірки поданих документів, митним органом встановлено, що транспортний засіб марки «TOYOTA» з причепом WH 73222/ LC 3457P , належить польській фірмі DS TRANS SP. ZO.O. (UL. JAGIELLONSKA 2/112, 03-721, WARSZAWA, POLSKA), однак вказаний транспортний засіб переміщувався на митну територію України громадянином ОСОБА_1 , що є резидентом.

Суд критично ставиться до тверджень позивача, про те, що застосовуючи митний режим «транзит» відповідач фактично визнав автомобіль «TOYOTA» (WH 73222) з причепом (LC 3457P), транспортним засобом комерційного призначення, а відтак в силу вимог статті 90 МК України повинен переміщуватись через митний кордон без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 59 частин 1 статті 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення;

Як передбачено пунктом 60 частини 1 статті 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Як слідує з попередньої митної декларації поданої ОСОБА_1 , через декларанта ПП «Вест Брок», позивач переміщував через митний кордон України товар, а саме: «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні - марка: AUDI, модель А4, рік виготовлення 2015, № кузова: НОМЕР_3 , тип двигуна: бензиновий, об`єм двигуна: 1984 см3», що ввозився на адресу позивача автомобілем марки «TOYOTA» з причепом НОМЕР_8 , належить польській фірмі DS TRANS SP. ZO.O.

Однак з дослідженої судом копії свідоцтва водія № НОМЕР_7 (а.с.27) вбачається, що польською фірмою DS TRANS SP. ZO.O. видано дане свідоцтво ОСОБА_1 для цілей комерційного автомобільного транспортування товарів з метою експлуатації автомобільного транспорту в країні «ПОЛЬЩА».

Крім того, у даному свідоцтві відсутні будь які відомості про автомобіль марки «TOYOTA» (WH 73222) з причепом (LC 3457P), а також те, що позивач має право переміщати даний транспортний засіб через митний кордон України, для цілей комерційного призначення.

Відтак, враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 , переміщуючи через митний кордон України товар - легковий автомобіль, марки AUDI, модель А4, використовуючи транспортний засіб марки «TOYOTA» (WH 73222) з причепом (LC 3457 P ) в межах комерційного призначення, повинен був забезпечити письмове декларування вищевказаного транспортного засобу в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача, про те що підставою для прийняття митним органом картки відмови слугувало те, що відповідачем взято за онову лише загальну масу автомобіля «TOYOTA» (WH 73222), що становить менше 3500 кг, оскільки оскаржувана картка відмови винесене не з даної підстави.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що за результатами здійснення державним інспектором митного контролю виявлено порушення позивачем статті 380 МК України, а саме не забезпечено письмового декларування транспортного засобу марки «TOYOTA» (WH 73222) з причепом (LC 3457P) в порядку передбаченим законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування передбачених розділом Х МК України та Волинською митницею правомірно прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Волинську митницю пропустити на митну територію України транспортний засіб марки «TOYOTA» (WH 73222) з причепом (LC 3457P), суд вважає що обраний спосіб захисту є невірним та юридично необґрунтованим, та таким що порушує норми митного законодавства з огляду на таке.

На думку суду вирішення вказаної вимоги належить до дискреційних функцій відповідача.

З огляду на положення Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підміняти його і перебирати на себе повноваження надані Законами України.

Повноваження відповідача щодо пропустити на митну територію України транспортних засобів є його виключною компетенцією, а тому суд не вправі втручатися в них.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду Волинська митниця, як суб`єкт владних повноважень, довела правомірність оскаржуваних в даній справі рішення, відтак позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, тому підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись статтями 242, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/05613 від 15.05.2019 та зобов`язання пропустити на митну територію України автомобіль «TOYOTA» (реєстраційний № НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний № НОМЕР_2 ) - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський