Справа № 160/1582/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 липня 2019 р. Справа № 160/1582/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
за участі:
позивача представника позивача представника відповідача Волошин В.А. ОСОБА_1 О ОСОБА_2 М. Грановський М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області. про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якому, з врахуванням уточнень позовних вимог, позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо надання ОСОБА_3 повідомлення за формою, що встановлена Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04 березня 1996 року із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну ОСОБА_3 може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи № 36001130 постановою старшого слідчого СВ "03" СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року;

- визнати протиправним рішення заступника начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області начальника слідчого управління Куратченко М.В. від 10 січня 2019 року про відмову в винесенні постанови (ухвали) про визначення розміру відшкодування шкоди - заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій; сплачених ним судових витрат та інших витрат; сум, сплачених ним в зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при розгляді судом та при досудовому розслідуванні кримінальної справи про його обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України, яка була закрита постановою старшого слідчого СВ "03" СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. за недоведеністю участі ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині та у ненадісланні такої постанови (ухвали) на адресу ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області надіслати на адресу ОСОБА_3 повідомлення за формою, що встановлена Додатком до «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04 березня 1996 року із роз`ясненням, куди і протягом якого терміну позивач може звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, у зв`язку із закриттям щодо нього кримінальної справи № 36001130 постановою старшого слідчого СВ "03" СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. від 26 квітня 2006 року;

- зобов`язати Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області винести та надіслати на адресу ОСОБА_3 копію завіреної гербовою печаткою постанови щодо визначення розміру відшкодування шкоди - заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій; сплачених ним судових витрат та інших витрат; сум, сплачених ним в зв`язку з наданням юридичної допомоги адвоката при розгляді судом та при досудовому розслідуванні кримінальної справи про його обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України, яка була закрита постановою старшого слідчого СВ "03" СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. за недоведеністю участі ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по справі.

В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що відповідно п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні, або під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами КПК України.

Таким чином, на думку представника відповідача вказана справа підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Позивач та представник позивача заперечували щодо задоволення клопотання.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постановою від 26 квітня 2006 року старшого слідчого СВ "03" СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець Р.Н. про закриття кримінальної справи № 36001130 за п. 2 ст. 213 КПК України (в ред. 1960 року) за відсутністю доказів вини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 148-4, ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 144, ч. 4 ст. 189 КК України (додатки 1, 2). При цьому слідчим і прокурором, в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ОСОБА_7 А. не було роз`яснено порядок поновлення його порушеного права та відшкодування завданої шкоди.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та розробленим на виконання вимог цього закону Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року, а отже вказані позовні вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогійний правовий висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 15.03.2018 року по справі №813/8146/14.

Крім того, постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №802/1335/17-а зроблено висновок, що лише у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим. Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, з метою реалізації її права, а також з урахуванням того, що в даній ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на вищевикладене, в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.238,248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про закриття провадження - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 15 липня 2019 року .

Суддя О.В. Єфанова