Справа № 120/1990/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

м. Вінниця

15 серпня 2019 р. Справа № 120/1990/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши у письмовому провадженні заяву про відвід в адміністративній справі за позовом житлово-будівельного кооперативу "Гарантжилбуд" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом житлово-будівельного кооперативу "Гарантжилбуд" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

13.08.2019 за вх. № 41798 через канцелярію суду позивачем подано заяву про відвід головуючого судді Маслоід Олени Степанівни. Заява мотивована тим, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.06.2019 позивачем отримана не була, через що останній не з`явився у судове засідання. Однак суд, попри відсутність будь-яких доказів отримання позивачем повідомлення про час та дату розгляду справи, не відклав її розгляд, а заслухав пояснення представника відповідача. Крім того, 01.08.2019 представником позивача до суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 01.08.2019 у зв`язку з проходженням лікування. Втім, суд вказане клопотання залишив без задоволення. Більш того, розглянув клопотання відповідача про витребування доказів без з`ясування думки позивача щодо цього та ухвалою від 01.08.2019 витребував у позивача належним чином завірені копії заяв осіб про вступ у члени позивача (асоційованих та повноправних); належним чином завірені копії рішень загальних зборів позивача щодо вступу та виключення з членів позивача (асоційованих та повноправних) з моменту створення кооперативу по 30.06.2018 або належним чином засвідчену копію реєстру вказаних членів з 01.01.2015 по 30.06.2018

Як зазначає позивач, вказані документи не досліджувались в процесі проведення перевірки, а тому на них не ґрунтувались оскаржувані рішення. Більш того, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Такі дії суду, на думку позивача, порушили його процесуальні права та, як наслідок, свідчать про упередженість та необ`єктивність судді Маслоід О.С., тому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відвести суддю Маслоід О.С. від розгляду адміністративної справи № 120/1990/19-а за позовом ЖБК "Гарантжилбуд" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ухвали суду від 14.08.2019 провадження у даній справі зупинено, а справу передано для вирішення питання про відвід в порядку ст. 31 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Вільчинського О.В.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ознайомившись зі змістом та підставами заяви про відвід, приходжу до висновку про недоцільність призначення судового засідання для її розгляду та можливість вирішити питання про відвід в порядку письмового провадження.

Визначаючись щодо заяви про відвід судді у справі, суд виходив з такого.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи підстави поданої заяви про відвід, суд зазначає, що незгода позивача із процесуальними рішеннями суду та діями судді в справі, є формою реалізації процесуальних та позапроцесуальних прав позивача. Відтак, сумнів у неупередженості судді у зв`язку із вчиненням процесуальних дій та прийняття рішень у справі, не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивності суду.

Такі мотиви, відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, не можуть бути підставою для відводу, а лише вказують на бажану позивачем поведінку складу суду під час розгляду даної адміністративної справи. Інших підстав позивачем не зазначено.

Зазначена позиція неодноразово висловлена в рішеннях Великої Палати Верховного Суду та Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у справах №523/5348/17 від 14.02.2018, № 9901/573/18 від 09.08.2018, № 826/23651/15 від 16.08.2018 року, № 9901/673/18 від 01.10.2018, № 800/445/16 від 18.10.2018.

Крім того, при вирішенні питання про відвід судді, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" від 17.07.1997 року, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013, "для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності".

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії".

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 07.08.1996 року).

Як зазначалося, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, для відведення судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відтак, враховуючи, що заява про відвід ґрунтується лише на суб`єктивних сумнівах позивача у неупередженості суду, переконливих підстав для таких сумнівів позивачем не наведено, суд доходить висновку, що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 36-40, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви житлово-будівельного кооперативу "Гарантжилбуд" про відвід судді Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олени Степанівни в адміністративній справі № 120/1990/19-а за позовом житлово-будівельного кооперативу "Гарантжилбуд" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Адміністративну справу передати для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович