Справа № 560/1429/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1429/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

13 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

представника позивача: Войтюка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №58934729 від 18.04.2019 року.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що до Головного управління 25.04.2019 року надійшла постанова державного виконавця від 18.04.2018 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2240/2923/18, який виданий 11.04.2019 року Хмельницьким окружним адміністративним судом. Вказує, що управління виконало рішення суду та здійснило перерахунок, а оскільки рішення стосується стягнення періодичних платежів, підстав для стягнення судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області немає. Позивач також вважає, що оскільки рішення суду було виконано до відкриття виконавчого провадження, постанова державного виконавця є безпідставною.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року по справі № 2240/2923/18, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, одноразової премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та винагороди за тривалість безперервної військової служби.

04.03.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року, однак кошти внаслідок перерахунку не виплачені в повному розмірі.

17.04.2019 року ОСОБА_1 для примусового виконання подав заяву за вх.№1600/02.1 та виконавчий лист по адміністративній справі №2240/2923/18.

18.04.2019 року державним виконавцем на підставі вимог Закону України "Про виконавче провадження" прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду у спосіб та порядок, встановлений рішенням суду протягом десяти робочих днів.

Одночасно постановлено стягнути з боржника виконавчий збір на користь держави в розмірі 16692,00 грн., як передбачено ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження", про що також прийнята окрема постанова, яку і оскаржив позивач.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (у редакції, яка діяла станом на момент прийняття оскарженого рішення) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.ч. 5,6 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

В силу ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, за примусове виконання виконавчого документа справляється збір, про що державний виконавець зобов`язаний зазначити при відкритті виконавчого провадження та прийняти окреме рішення про стягнення з боржника виконавчого збору. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в сумі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 розмір мінімальної заробітної плати становить 4173 гривні. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника. Зокрема, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню. Саме на цю підставу покликається позивач, зазначаючи, що оскільки рішення суду стосується стягнення пенсії як періодичних платежів, виконавчий збір не стягується.

Водночас, суд не бере до уваги, доводи позивача про те, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»). Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №750/7624/17 від 07 березня 2018 року викладений правовий висновок про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення виконавцем будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не було в повній мірі та своєчасно виконане рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в частині виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, одноразової премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та винагороди за тривалість безперервної військової служби характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного добровільного його виконання. Встановлено, що розмір виконавчого збору виконавцем визначений вірно.

Слід звернути увагу на те, що у справі №2240/2923/18 не вирішувалось питання стягнення періодичних платежів (якими є пенсія), а було задоволено вимогу зобов`язального характеру. Отже, виконавчий лист, який був виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, стосується виконання судового рішення зобов`язального характеру, відтак норми п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин не застосовуються.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №296/2223/17.

Також, є безпідставними доводи позивача щодо повного виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, оскільки як встановлено з матеріалів справи, сума доплати ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 року по 31.03.2019 року пенсійним органом не виплачена. Крім того, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, та посилання на бюджет Пенсійного фонду України на 2019 рік.

За змістом ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, відповідачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження відсутності коштів на виплату заборгованості, або докази, які підтвердили те, що позивач звертався до Пенсійного фонду України про збільшення фінансування для погашення суми доплати ОСОБА_1 за відповідний період.

Відтак, приймаючи спірну постанову ВП №58934729 від 18.04.2019 року про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв на підставі, у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 серпня 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.