Справа № 120/520/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 серпня 2019 р. Справа № 120/520/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвина Д.С.,

позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача, рішення Вінницької обласної ради №710 від 04 грудня 2018 "Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки для реакційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача" ухвалено за відсутності його волевиявлення під час голосування. Крім того, вказує на порушення регламенту обласної ради, які були допущені під час прийняття порядку денного та проведення голосування по окресленому у рішенні питанню.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.04.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (ст. 262 КАС України) із викликом сторін у судове засідання на 23.04.2019.

Ухвалою від 23.04.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, судове засідання було відкладено на 29.05.2019 з підстав визначених ч. 2 ст. 205 КАС України.

Ухвалою від 29.05.2019 вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено підготовче судове засідання на 13.06.2019.

В підготовчому судовому засіданні 13.06.2019 оголошено перерву до 27.06.2019.

В підготовчому судовому засіданні 27.06.2019 продовжено підготовче судове засідання на 30 календарних днів та оголошено перерву до 15.07.2019.

Ухвалою від 15.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання було відкладено на 31.07.2019 з підстав визначених ч. 2 ст. 205 КАС України.

Ухвалою від 31.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 05.08.2019.

Ухвалою від 05.08.2019 судове засідання відкладено на 15.08.2019 з підстав визначених ч. 2 ст. 205 КАС України.

У судовому засіданні 15.08.2019 позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, письмових поясненнях від 27.06.2019 за вх. №33509, а також усних поясненнях наданих під час розгляду справи. Зокрема зазначили, що розгляд та прийняття оскаржуваного рішення відбувся з грубим порушенням Регламенту, зокрема, щодо підготовки проекту рішення з даного питання, доведенням до відома громади та депутатів, обговорення його із депутатами та громадськістю. Також зазначив, що порушення встановленої процедури ухвалення рішення посприяло тому, що під час голосування за питання № 10 позивач помилився щодо обставин, які дійсно мали місце, зокрема щодо черговості питань наданих на голосування, оскільки він не мав на меті голосувати «За» щодо питання № 10. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що його голос слід не враховувати при голосуванні 04 грудня 2018 року за питання № 10, а тому, оскільки більшості без його голосу не має то рішення Вінницької обласної ради від 04 грудня 2018 року «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки для реакційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача» є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Разом з тим, свою позицію щодо заявлених позовних вимог повідомив в попередніх судових засіданнях, а також у поданому до суду відзиві на позовну заяву від 15 квітня 2019 року за вх. № 2018, в якому просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Зокрема представник Вінницької обласної Ради зазначив, що оскаржуване рішення №710 від 04 грудня 2018 року "Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки для реакційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача" було прийнято із дотриманням Регламенту Вінницької обласної Ради 7 скликання та у спосіб визначений законодавством, чинним на час проведення пленарного засідання. Так, представник відповідача зазначив, що матеріали до позачергової сесії надсилаються депутатам в електронному вигляді за три дні, у виняткових випадках видаються при реєстрації. Відповідно до розпорядження голови обласної Ради від 20 листопада 2018 року № 267 «Про позачергову 36 сесію обласної Ради 7 скликання» було заплановано проведення пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання 04 грудня 2018 року о 10.00 годині в приміщенні обласної Ради та з внесенням на розгляд восьми питань та розміщено на офіційному веб-сайті обласної Ради.

Так, 04 грудня 2018 року під час пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання депутатами було доповнено порядок денний 35 питаннями, серед яких був проект рішення «Про надання у довгострокове користування лісової ділянки для рекреаційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача». За порядок денний пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання зі змінами та доповненнями в цілому проголосувало 59 депутатів обласної Ради, в тому числі і позивач, про що свідчить Протокол № 36 пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання. Після чого, депутатам обласної Ради 7 скликання було роздано порядок денний зі змінами та відповідними проектами рішень.

Також, представник відповідача вказав, що зазначений проект рішення 28 листопада 2018 року був розміщений на офіційному веб-сайті обласної Ради, доведений до відома усіх, зокрема і позивачу.

Крім того, стороною відповідача наголошено, що відповідно до Регламенту для прийняття рішення достатньо 43 голоси депутатів. Як вбачається із Протоколу № 36 пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання, оскаржуване скаржником рішення було прийнято у порядку визначеному Регламентом Вінницької обласної Ради 7 скликання. Так, проект рішення «Про надання у довгострокове користування лісової ділянки для рекреаційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача» прийнято в ЦІЛОМУ (голосували: «ЗА» - 46, рішення прийнято).

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, враховуючи позицію сторони відповідача, наведену у відзиві на позовну заяву, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2018 року відбулась чергова сесія Вінницької обласної ради 07 скликання на якій, окрім інших, було прийнято рішення №710 від 04 грудня 2018 року «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки для реакційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача».

Так, на думку позивача, вказане рішення ухвалено в супереч встановленому порядку прийняття рішень органом місцевого самоврядування із суттєвими порушеннями, з помилковим врахуванням його голосу «За», попри його негативне ставлення до поставленого на розгляд сесії питання.

Відтак, вважаючи, що його права як депутата в частині процедури ухвалення рішення (том 2 а.с. 2) є порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право на судовий захист визначено ст. 5 КАС України. Зокрема вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право (ч. 3 ст. 5 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 53 КАС України передбачено можливість участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому, органи та інші особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб діють, як законні представники.

Законне (необхідне, обов`язкове) процесуальне представництво виникає на підставі чинного законодавства і стосується органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси осіб. До цих осіб належить Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Згідно ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування", органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Позивач є депутатом Вінницької обласної ради 7 скликання, входить до складу органу місцевого самоврядування, але не є представником такого органу при зверненні до суду.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", депутат має право вимагати усунення порушення законності, тобто у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

Депутат має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів, а місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

В контексті викладеного та за змістом Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади може бути вирішено на пленарних засіданнях відповідної ради.

Саме відповідні Ради, а не окремі депутати, згідно ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу Закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Слід зазначити, що цією нормою регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.

Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України в даному випадку може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Крім того, згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25.11.1997; п. 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997 року; та п. 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14.12.2011).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує "кожному" захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Разом з тим, у Постанові Верховного Суду України від 23.05.2017 року по справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Також згідно з ч. ст. 264 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

З аналізу вищезазначених норм, слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача (як то, наприклад, права власності чи права користування спірною земельною ділянкою) з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваних рішень.

В даному випадку, спірне рішення 36 позачергової сесії Вінницької обласної Ради 7 скликання від 04 грудня 2018 року № 710, є актом індивідуальної дії, тобто створює правові наслідки лише для визначеного у ньому кола осіб.

При цьому, позивач не є суб`єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваного рішення відповідачем, відповідно, таке рішення не може порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що депутати обласних рад не наділені повноваженнями вимагати усунення порушення законності шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 01.03.2018 та від 11.04.2018 в справах № 911/2173/17-а та 363/3414/13-а відповідно.

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому доводу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Разом з тим, з метою недопущення з боку органів місцевого самоврядування свавілля при виконання покладених на них повноважень, зокрема, з метою перевірки повідомлених стороною позивача обставин ухвалення оскаржуваного в даній справі рішення, судом було встановлено наступне.

Так, позивач у своєму позові ставить під сумнів ухвалення рішення 36 позачергової сесії Вінницької обласної Ради 7 скликання від 04 грудня 2018 року № 710 «Про надання у довгострокове користування лісової ділянки для рекреаційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача», вказуючи на порушення обласною Радою порядку прийняття рішень, що призводить до порушення прав та інтересів позивача, як депутата Вінницької обласної Ради та як наслідок інтересів громади, яку він представляє.

З даного приводу судом встановлено, що відповідно до розпорядження голови обласної Ради від 20 листопада 2018 року № 267 «Про позачергову 36 сесію обласної Ради 7 скликання» було заплановано проведення пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання 04 грудня 2018 року о 10.00 годині в приміщенні обласної Ради та з внесенням на розгляд восьми питань (а.с. 142-143) та розміщено на офіційному веб-сайті обласної Ради. Дані обставини не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

30 листопада 2018 року постійною комісією з питань регулювання комунальної власності та приватизації Вінницької обласної ради прийнято висновок №59/3, яким вирішено погодити проект рішення «Про надання у довгострокове користування лісової ділянки для рекреаційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача» («За» - 5, «Утрим.» - 1) (а.с. 148).

В подальшому, 04 грудня 2018 року під час пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання депутатами було доповнено порядок денний 35 питаннями, серед яких був проект рішення «Про надання у довгострокове користування лісової ділянки для рекреаційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача». За порядок денний пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання зі змінами та доповненнями в цілому проголосувало 59 депутатів обласної Ради, в тому числі і позивач, про що свідчить Протокол № 36 пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, та не заперечувалось позивачем, після внесення змін до порядку денного, депутатам обласної Ради 7 скликання було роздано порядок денний зі змінами та відповідними проектами рішень.

Також, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що вказаний проект рішення 28 листопада 2018 року був розміщений на офіційному веб-сайті обласної Ради доведений до відома усіх голів постійних комісій обласної Ради, зокрема і позивачу.

Суд також враховує, що відповідні твердження сторони відповідача щодо обізнаності позивача про зміст прийнятого на сесії рішення №710 від 04 грудня 2018 року «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки для реакційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача» також знайшли своє підтвердження також в письмових поясненнях представника позивача, наведених у клопотанні про приєднання доказів від 18.04.2019 за вх. №21717 та в матеріалах справи. Зокрема представник позивача самостійно вказує, що висвітлене в оскаржуваному рішенні питання, під іншою назвою уже неодноразово висувалося на попередні сесії, а саме на чергову 33 сесію обласної Ради 7 скликання від 15.06.2018, як "питання №43 «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісових ділянок» та на чергову 35 сесію обласної Ради 7 скликання від 28.09.2018, як питання № 45 «Про передачу земельних ділянок у постійне користування». Більш того, відповідне питання було предметом обговорення на спільній нараді фракції політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», до складу якої входить позивач, що підтверджується відповідним Протоколом № 29 фракції та дорадчої Ради політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» від 14 червня 2018 року та протоколом № 31 фракції політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» від 28 вересня 2018 року (а.с. 166-215).

Отже, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини суд критично оцінює посилання позивача та його представника на порушення відповідачем вимог Регламенту в частині неналежного повідомлення депутатів про поставлені на розгляд сесії питання, за наслідком розгляду якого шляхом поіменного голосування було прийнято оскаржуване рішення.

Також суд критично оцінює посилання позивача, як на підставу для скасування рішення №710 від 04 грудня 2018 року, те що останнє прийняте за відсутністю його дійсного волевиявлення під час голосування, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Статтею 22 Регламенту зазначено, що рішення Ради вважається прийнятим, якщо за нього подано більшість голосів від загального складу депутатів. Прийняті рішення обласної Ради підписуються головою Ради.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Як вбачається з Протоколу №36 пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання від 04 грудня 2018 року загальний склад Вінницької обласної Ради становить 84 депутати. Отже, відповідно до Регламенту для прийняття рішення достатньо 43 голоси депутатів. В день проведення голосування зареєстровано 62 депутатів (зворотній бік а.с. 36).

Відповідно до статті 12 Регламенту Вінницької обласної Ради 7 скликання голосування в сесійній залі Ради проводиться з використанням електронної системи «Рада», розпочинається після оголошення головуючим на засіданні і триває протягом 10 секунд після появи на табло спеціальної заставки з відліком часу та звукового супроводу.

Статтею 20 Регламенту Вінницької обласної Ради 7 скликання визначено, що перед початком відкритого голосування, головуючий оголошує кількість пропозицій, що голосуються, уточнює їх зміст, нагадує, якою кількістю голосів (від загальної кількості депутатів, чи від кількості присутніх на сесії депутатів) може бути прийнято рішення.

Результати голосування по кожному питанню порядку денного висвітлюються на екрані електронної системи «Рада» поіменно із зазначенням «за», «проти», «утримався», «не голосував».

При голосуванні з одного питання кожний депутат Ради має один голос і подає його за пропозицію, проти неї або ж утримується при голосуванні.

Після остаточного підрахунку голосів, головуючий на сесії оголошує результати голосування (рішення прийнято чи рішення не прийнято).

Після оголошення головуючим результатів голосування оскаржуваного рішення, позивач погодився із результатами голосування.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного Протоколу №36, позивач 04 грудня 2018 року під час голосування по поставленому на розгляд Ради питанню, за наслідком якого прийнято оскаржуване рішення, перед початком відкритого голосування присутнім у залі депутатам було оголошено порядок денний пленарного засідання позачергової 36 сесії обласної Ради 7 скликання, за прийняття якого за основу проголосувало 65 депутатів, в тому числі й позивач.

Також, як вбачається з витягу з Протоколу №36 поіменного голосування 04 грудня 2018 року, під час проведення поіменного голосування про прийняття за основу проекту рішення «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки для реакційних цілей без зміни цільового призначення та без вилучення її у постійного користувача» проголосувало «За» - 43 депутати, «Проти» - 4 депутати, «Не голосували» -12 депутатів. Також, під час проведення поіменного голосування про прийняття в цілому вищезазначеного проекту рішення проголосувало «За» - 46депутатів, «Проти» - 4 депутати, «Утримались» -3, «Не голосували» -9 депутатів. При цьому, як свідчить витяг з Протоколу №36 поіменного голосування 04 грудня 2018 року позивач проголосував «ЗА» як за прийняття проекту рішення за основу так і в цілому. Тобто позивач двічі віддав свій голос за зазначений проект рішення, що спростовує його твердження про помилковість результатів голосування.

Також суд враховує, що результати поіменного голосування було зафіксовано електронною системою «Рада-В», яка згідно Акту технічної перевірки роботи обладнання системи голосування «Рада-В» від 03 грудня 2018 року та пояснювальної записка начальника ВТВ ПП «Тріак» Дивака В.М. від 04 грудня 2018 року, була в справному стані та належним чином фіксувала та відображала результати поіменного голосування депутатів за те чи інше питання.

Отже, наведені фактичні обставини справи спростовують твердження позивача щодо прийняття відповідачем оскаржуваного рішення без врахування волевиявлення ОСОБА_1 , як депутата Вінницької обласної Ради 7 скликання. При цьому, під час розгляду справи відповідач документально підтвердив, що за прийняття вказаного оскаржуваного рішення за основу та по суті проголосувала достатня кількість депутатів, а відтак приймаючи оскаржуване рішення Вінницька обласна Рада 7 скликання діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, щ передбачені Конституцією та законами України.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Вінницька обласна рада (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21050, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 19.08.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна