Справа № 240/2427/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2427/19

Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

07 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Франовської К.С. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника відповідача: Літвіна С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення про відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування пункту 50 рішення Міністерства оборони України про відмову як особі після її звільнення з військової служби у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 08.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, ЗЧМТ, контузії головного мозку і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.01.2019 №6; зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 як особі після її звільнення з військової служби у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи інвалідність якого настала внаслідок поранення, ЗЧМТ, контузії головного мозку і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 08.11.2016, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ в редакції Закону № 5040-V від 04.07.2012 (набув чинності з 01.01.2014) та пункту 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що протокол ВЛК, акт судово-медичного обстеження та довідка МСЕК не є належними документами, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), тому позивач не подав повного пакету документів, необхідного для призначення одноразової грошової допомоги.

Відзив позивача та третьої особи на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач та третя особа повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 25.10.1965 до 29.12.1968 проходив строкову військову службу у Збройних Силах.

У період з серпня 1968 року по жовтень 1968 року позивач проходив військову службу на території Республіки Чехословаччина, де приймав участь в бойових діях у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 та копією довідки Житомирського ОМВК від 23.08.2018 №719.

Відповідно до витягу з протоколу ЦВЛК від 01.11.2016 №4542 та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.10.2016 року №2568/Ж встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.22-24).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.12.2006 серія ЖИА позивачу встановлено третю групу інвалідності з 13.11.2006 (а.с.21).

Як інвалід 3 групи позивач не отримував одноразову грошову допомогу та не звертався за виплатою останньої.

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №2 від 22.11.2016 серія 12 ААА №901189 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 08.11.2016. Комісією було встановлено, що поранення, контузія головного мозку, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

23.11.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира позивачу встановлений статус інваліда війни другої групи (а.с.4).

06.09.2018 року позивач звернувся з заявою до Міністерства оборони України через Житомирський ОМВК про виплату йому одноразової грошової допомоги згідно зі ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду ІІ групи з 08.11.2016, додавши до заяви документи, встановлені п.11 Порядку № 975 (а.с.29).

Житомирський ОМВК направив до Міністерства оборони України документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії МОУ від 25.01.2019 № 6 п. 50 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - комісія МОУ), затвердженим Міністром оборони України, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з абзацом другим п.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Позивачу групу інвалідності змінено понад дворічний термін. Крім того, заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи 26.10.2016 №2568/ж та висновок Центральної військово-лікарської комісії МОУ від 01.11.2016 №4542, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (а.с.26).

14.02.2018 листом Житомирського ОВК №СЗ/784 позивачу надіслано витяг з протоколу від 25.01.2019 №6 комісії МОУ (а.с.27).

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова ЦВЛК від 01.11.2016 №4542 та висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро судово-медичної експертизи від 26.10.2016 №2568/ж, довідка Житомирської обласної МСЕК №2 серія 12 ААА №901189 від 22.11.2016 є належними та допустимими документами, що свідчать про причини та обставини поранення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

З протоколу засідання Комісії від 25.01.2019 року №6 встановлено, що підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ІІ групи зазначено відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії). Крім того, вказано, що доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Оцінюючи правомірність вказаної відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.4 ст.16 Закону № 2011-ХІІ в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Закону Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975 в редакції станом на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 та постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №808/1995/18 документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

Зокрема, у справі № 822/220/18, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин та обставин справи, колегія суддів зазначає, що висновок спеціаліста у галузі медичної експертизи №2568/Ж від 26.10.2016 року, вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто, ймовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1968 році. Крім того, як зазначено у цьому висновку, відомості про обставини поранення встановлені зі слів позивача.

Водночас витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони від 01.11.2016 року № 4542 постановлений на підставі висновку спеціаліста у галузі медичної експертизи №2568/Ж від 26.10.2016 року.

Згідно з пп. "г" пп.21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до пп.21.8 Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Таким чином, при встановленні причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ВЛК досліджує, зокрема, документи про обставини поранення військовослужбовця, однак при формулюванні висновків за наслідками медичного огляду вказані обставини не відображаються у постановах ВЛК.

З матеріалів справи встановлено, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони від 01.11.2016 року № 4542 не містить відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу від 01.11.2016 року №4542 та висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 16.10.2016 року №2568/ж, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Зважаючи на той факт, що Порядок №975 покладає обов`язок щодо подання документів на особу, що звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності.

При цьому заявник має право повторно звернутися до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги та додати повний пакет документів, передбачений пунктом 11 Порядку №975.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення про відмову, зобов`язання вчинити дії скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 серпня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Франовська К.С. Мацький Є.М.