Справа № 346/2041/19
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2041/19
Провадження № 2-а/346/62/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Гайової Г.Ф.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Мельничука Василя Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою від 25.04.2019 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. Копію цієї постанови позивачем отримано 25.04.2019 року. В даній постанові вказано, що того дня о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «МАЗ 6422», номерний знак « НОМЕР_1 », який не пройшов обов`язковий технічний контроль.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вона винесена, на його думку, без врахування його позиції, не підтверджується належними та допустимими доказами та підлягає скасуванню з наступних підстав. При винесенні цієї постанови поліцейським не виконано вимоги ст. 283 КУпАП, що виключає притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме не зазначено опис обставин, при яких було зафіксовано нібито порушення ним ПДР. Позивач рухався з дотриманням ПДР, прав та інтересів інших учасників руху не порушував, однак, безпідставно був зупинений поліцейським.

В оскаржуваній постанові поліцейським не вказано за яких обставин та яким чином ним встановлено факт вчинення позивачем порушень ПДР. За своєю правовою суттю вказана постанова не є достатнім доказом порушення позивачем ПДР, оскільки не долучено і не зроблено хоча б посилання на відповідний доказ, на якому б чітко було відображено факт порушення позивачем ПДР. Доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач також не залучив жодного свідка-очевидця, чим фактично не довів факту порушення позивачем ПДР, що свідчить про упередженість поліцейського. Поліцейський також не надав можливості позивачу скористатися послугами адвоката.

П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскільки працівник поліції не представив жодних переконливих доказів вини позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення, то позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просить його позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с. 15, 16, 23). Причин неявки відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 274859 від 25.04.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП. В цій постанові вказано, що того дня о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «МАЗ 6422», номерний знак « НОМЕР_1 », який не пройшов обов`язковий технічний контроль. В зв`язку з цим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором

патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови, оскільки остання містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення. Зокрема, у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено його суть, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КУпАП України. Тому суд приходить до висновку що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.12, 19-20, 77, 244-246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), ст.ст. 247, 251, 268, 280, 285 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити повністю.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 до інспектора Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Мельничука Василя Васильовича про скасування постанови серії ДПО18 №274859 від 25.04.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2019 року.

Суддя Калинюк О. П.