Справа № 140/1929/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1929/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті недоплаченої суддівської винагороди в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018 та зобовязання здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є суддею у відставці, який у звязку із невірним встановленням йому стажу роботи на посаді судді та не вірним визначенням та виплатою щомісячної доплати за вислугу років 60%, замість 70%, як складової суддівської винагороди за період його роботи на посаді судді з 05.08.2018 по 06.11.2018 включно, звернувся до відповідача із заявою для здійснення перерахунку та виплати суддівської винагороди за вказаний період. Проте, відповідач нарахувати та виплатити щомісячну надбавку за вислугу років, за час фактичної роботи позивача на посаді судді, у розмірі 70% посадового окладу з 05.08.2018 по 06.11.2008, замість 60%, яка була фактично виплачена за цей період у добровільному порядку відмовляється, покликаючись на відсутність правового механізму для такої виплати. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у звязку із чим просить визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо відмови у перерахунку та виплаті недоплаченої суддівської винагороди в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018 протиправними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмову провадженні).

У відзиві на позовну заяву від 05.07.2019 представник відповідача проти позовних вимог заперечує повністю, так-як позивача було проінформовано про неможливість виконання наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2019 №25/02-04 в частині перерахунку суддівської винагороди з 05.08.2018 по 06.11.2018 включно, оскільки позивач відрахований із штату суду, а кошторисні призначення по КЕКВ 2100 Оплата праці і нарахування на заробітну плату можуть використовуватися виключно на оплату праці штатних працівників Луцького міськрайонного суду Волинської області. Крім того, зазначає, що позивачем у позовній заяві визначено ціну позову в сумі 5 453, 80 грн., в той час як відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності, управління обєктами державного майна територіального управління, проведено розрахунок та визначено, що сума яка становить різницю з наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2019 №25/02-04 Про здійснення перерахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 складає 4 885, 54 грн. Звертає увагу на те, що якщо суд прийде висновку про необхідність здійснення за рішенням суду виплат позивачу, незабезпечених бюджетними асигнуваннями, за рахунок коштів, передбачених на виплату заробітної плати, це призведе до порушення прав суддів та працівників Луцького міськрайонного суду Волинської області щодо своєчасності та повноти отримання заробітної плати.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

У відповіді на відзив від 17.07.2019 позивач звертає агу суду на те, що відповідачем не заперечується факт наявності у нього стажу роботи, необхідного для встановлення щомісячної виплати за вислугу років у розмірі 70% замість раніше встановлених 60%, за період роботи з 05.08.2018 по 06.11.2018, тобто в період коли позивач працював суддею, чим підтверджується та обставина, що позивачу не було виплачено у вказаний час у повному обсязі щомісячне грошове забезпечення судді, а тому воно повинно бути виплачене йому відповідачем, як органом, що проводить його нарахування та виплату. Стосовно розміру суми недоплаченої 10% надбавки за вислугу років разом із податками, не заперечує, що за відрахуванням податків ця сума може становити 4 885, 54 грн. Враховуючи вищенаведене, просить суд врахувати дані пояснення з приводу наведених відповідачем у відзиві заперечень.

У запереченнях на відповідь на відзив від 24.07.2019 представник відповідача вважає аргументи та зауваження, викладені у відповіді на відзив необгрутованими, оскільки наказ Луцького міськрайонного суду Волинської області №25/02-04 Про здійснення перерахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 був виданий 14 березня 2019 року - вже після відрахування ОСОБА_1 зі штату суду, що унеможливило проведення відповідного перерахунку та виплат ОСОБА_1, оскільки згідно з бюджетним законодавством кошторис видатків на відповідний рік включає призначення для виплати суддівської винагороди виключно для працюючих суддів. Також, звертає увагу на те, що позивачем у відповіді на відзив зазначається, що за відрахуванням податків сума виплати може становити 4 885, 54 грн., проте вказана сума обрахована відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності, управління обєктами державного майна територіального управління без відрахувань ПДФО та військового збору.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.04.1992 року по 12.11.2018 року працював: суддею Луцького міського народного суду, суддею судової палати в цивільних справах Волинського обласного суду, суддею Луцького міського суду, суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області.

13.11.2018, у звязку із звільненням із посади судді у відставку, йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

18.01.2019, у звязку із неправильним встановленням позивачу стажу роботи на посаді судді та невірним визначенням та виплатою щомісячної доплати за вислугу років 60%, як складової суддівської винагороди, замість 70% за період з 05.08.2018 року по 06.11.2018 року включно, що у подальшому потягло за собою видачу недостовірних довідок про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та невірного нарахування розміру такого утримання, позивач звернувся в ТУ ДСАУ у Волинській області із відповідним зверненням.

21.01.2019, на адресу ТУ ДСАУ у Волинській області було направлено лист, яким повідомлено позивача, що копія його звернення надіслана у Луцький міськрайонний суд для розгляду, у частині проведення перерахунку та виплати суддівської винагороди, оскільки кадрове діловодство щодо суддів здійснюється у відповідному суді.

04.03.2019 рішенням комісії з визначення стажу роботи суддів та працівників апарату Луцького міськрайонного суду звернення ОСОБА_1 було задоволено. Постановлено зарахувати ОСОБА_1 з 05.08.2018 до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена ч.1 ст.8 Закону СРСР від 04.08.1989 №328-1 Про статус суддів в СРСР та надавала право для призначення мене на посаду судді, з урахуванням раніше зарахованого стажу з 08.08.1990 по 23.04.1992. Крім того, цим же рішенням, було рекомендовано кадровій службі суду виготовити проект розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на доплату за вислугу років станом на 05.08.2018 та 12.11.2018 (день відрахування зі штату Луцького міськрайонного суду Волинської області), та голові суду видати відповідний наказ про встановлення відповідного розміру відсотків посадового окладу щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди з 05.08.2018 року по 06.11.2018 року включно.

14.03.2019 згідно наказу голови Луцького міськрайонного суду №25/02-04 та виконаних розрахунків, відповідно до ст.ст.135, 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII, Закону України Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів, у звязку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд від 12.07.2018 №2509-VIII, позивачу було встановлено з 05.08.2018 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу, замість раніше встановлених 60%, та постановлено здійснити перерахунок суддівської винагороди з 05.08.2018 по 06.11.2018. (Стаж роботи, станом на 05.08.2018, становив 30 років 03 місяці 27 днів). Визнано таким, що втратив чинність з 05.08.2018 наказ суду №01/02-04 від 09.04.2014 Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1.

Вищевказаний наказ голови Луцького міськрайонного суду №25/02-04 від 14.03.2019 та розрахунки були скеровані до ТУ ДСАУ у Волинській області для виконання та отриманні останнім 15.03.2019.

Проте, по даний час ТУ ДСАУ у Волинській області не вчинені дії в частині здійснення перерахунку та виплати суддівської винагороди, за період з 05.08.2018 по 06.11.2018, у звязку із чим.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд та положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Так, відповідно до положень Європейської хартії про Закон Про статус суддів від 1998 року рівень винагороди за виконання суддями професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість. Також у Рекомендаціях Комітету міністрів Ради Європи від 13 жовтня 1994 року № (94)12 та від 17 листопада 2010 року №(2010)12 передбачено, що кожна держава має забезпечити узгодженість між статусом, винагородою суддів і гідністю їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе; суддівська винагорода має бути достатньою, щоб захистити суддів від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Тому суддівську винагороду необхідно розглядати і як «запобіжник» вчинення корупційних правопорушень суддями.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, термін повноважень суддів, їх незалежність, безпеку, відповідну винагороду, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Також Монреальська універсальна декларація про незалежність правосуддя від 1983 року установлює, що строк перебування суддів на посадах, їхня незалежність, соціальні гарантії, адекватна оплата і умови праці гарантуються законом і не можуть скорочуватися.

Згідно ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Зокрема, ч.5 ст.135 Закону №1402-VIII визначено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Положеннями ст.137 Закону №1402-VIII врегульовано питання стажу роботи суді, а саме: зарахування до такого стажу роботи на визначених цією статтею посадах.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» Законом №2509-VIII статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Вказана норма діє з 05.08.2018.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, з 05.08.2018 у позивача виникло право на зарахування до стажу роботи на посаді судді також стажу роботи у сфері права тривалістю, яка вимагалася Законом для призначення на посаду судді, а саме: стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена ч.1 ст.8 Закону СРСР від 04.08.1989 №328-1 Про статус суддів в СРСР та надавала право для призначення позивача на посаду судді, з урахуванням раніше зарахованого стажу з 08.08.1990 по 23.04.1992 року.

Отже, станом на 05.08.2018 року, стаж роботи ОСОБА_1, з урахуванням змін внесених Законом №2509-VIII, становив 30 років 03 місяці 27 днів.

Таким чином, з 05.08.2018 позивач набув право та мав би отримувати надбавку до посадового окладу за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу судді, відповідно до ч.5 ст.135 Закону №1402-VIII.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачу в період з 05.08.2018 по дату звільнення з посади - 06.11.2018, виплачувалася надбавки до посадового окладу за вислугу років в розмірі 60% посадового окладу судді, тобто у меншому розмірі ніж це передбачено положеннями ч.5 ст.135 Закону №1402-VIII.

У звязку із чим, суд вважає, що позивач має право на перерахунок та виплату щомісячної надбавки за вислугу років, за час фактичної його роботи на посаді судді, у розмірі 70% посадового окладу з 05.08.2018 року по 06.11.2018 року (дату звільнення з посади), замість 60%, яка була фактично виплачена за цей же період.

Крім того, як встановлено судом, 04.03.2019 рішенням комісії з визначення стажу роботи суддів та працівників апарату Луцького міськрайонного суду звернення ОСОБА_1 було задоволено. Постановлено зарахувати ОСОБА_1 з 05.08.2018 до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена ч.1 ст.8 Закону СРСР від 04.08.1989 №328-1 Про статус суддів в СРСР та надавала право для призначення мене на посаду судді, з урахуванням раніше зарахованого стажу з 08.08.1990 по 23.04.1992. Цим же рішенням, було рекомендовано кадровій службі суду виготовити проект розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на доплату за вислугу років станом на 05.08.2018 та 12.11.2018 (день відрахування зі штату Луцького міськрайонного суду Волинської області), та голові суду видати відповідний наказ про встановлення відповідного розміру відсотків посадового окладу щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди з 05.08.2018 року по 06.11.2018 року включно.

14.03.2019 згідно наказу голови Луцького міськрайонного суду №25/02-04 та виконаних розрахунків, відповідно до ст.ст.135, 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII, Закону України Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів, у звязку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд від 12.07.2018 №2509-VIII, позивачу було встановлено з 05.08.2018 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу, замість раніше встановлених 60%, та постановлено здійснити перерахунок суддівської винагороди з 05.08.2018 по 06.11.2018.

Проте, зазначені обставини, безпідставно та без належних на те правових підстав, відповідачем були залишені поза увагою, внаслідок чого ТУ ДСА України у Волинській області протиправно відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті недоплаченої суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018.

Суд звертає увагу на те, що частиною 4 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

А відтак, даючи оцінку діям відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про протиправність дій ТУ ДСА України у Волинській області що виразилась у безпідставній відмові ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті недоплаченої суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%.

Крім того, згідно з частиною першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

ТУ ДСА України у Волинській області не надано суду аргументованих пояснень та доказів правомірності відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті недоплаченої суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною відмови ТУ ДСА України у Волинській області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018 включно та зобовязання ТУ ДСА України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018 включно.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн., тому зважаючи на задоволення позову повністю, на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 768, 40 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України Про судоустрій і статус суддів, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018 включно.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди, в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70%, замість раніше встановлених 60% за період з 05.08.2018 по 06.11.2018 включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, адреса: 43016, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сенаторки Левчанівської, 1.

Суддя Ю.Ю. Сорока