Справа № 712/7105/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/7105/19 Суддя (судді) першої інстанції: Пироженко В.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова Максима Андрійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова Максима Андрійовича, третя особа - Комунальне підприємство «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова Максима Андрійовича, третя особа - Комунальне підприємство «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, у якому просив скасувати постанову інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова М.А. про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019 адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова Максима Андрійовича, серії НК № 333121 від 13.05.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч. 3 ст. 140 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.05.2019 позивача було направлено, як маляра, для встановлення елементів примусового гальмування.

Постановою інспектора ВБДР УПП в Черкаській області ВБДР Холодкова М.А. від 13.05.2019 серії НК № 333121, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. В постанові зазначено, що під час проведення дорожніх робіт з установки пристроїв для примусового обмеження швидкості руху, ОСОБА_1 не забезпечив безпеки дорожнього руху, не встановивши відповідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до ДСТУ 8749:2017, чим порушив п. п.1.5 ПДР України.

Не погоджуючи з вказаною постановою, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з наступного:

- для настання відповідальності позивач мав порушити вимоги схеми ОДР. Порушити ж вимоги СОУ позивач може лише у випадку наявності у нього нормативно-закріпленої відповідальності за проведення/організацію робіт, проте, доказів того, що позивач є посадовою особою, яка є відповідальною за проведення робіт, суду не надано;

- зазначаючи в оскаржуваній постанові факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП не зазначив конкретно в чому виразилося порушення, не вказав нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а лише формально послався на те, що ОСОБА_1 порушив норми ДСТУ 8749:2017, п. п.1.5 ПДР України;

- таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем були порушені вимоги ст. ст. 268, 283 КУпАП, на підтвердження правомірності своїх дій відповідач жодних доказів суду не надав. Крім того, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі дані, що правопорушення до якого він був притягнутий відноситься до його компетенції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі змістом оскаржуваної постанови, під час проведення дорожніх робіт з установки пристроїв для примусового обмеження швидкості руху, позивач не забезпечив безпеки дорожнього руху, не встановивши відповідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до ДСТУ 8749:2017, чим порушив п. п. 1.5 ПДР України. (а.с. 7)

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Пунктом 1.5. Правил дорожнього руху України, визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Адміністративним правопорушенням, на підставі ч. 3 ст. 140 КУпАП, є порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Приписами ст. 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Положеннями ст. 280 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху, серед іншого, належить: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги», основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги», органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Пунктом 1 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, визначено, що Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів.

Згідно п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, визначено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Нормами ст. 14 КУпАП, встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків

З матеріалів справи слідує, що дорученням Міського голови Бондаренка А.В. № 106-Д від 14.05.2019 доручено вивчити питання, вжити заходів щодо встановлення засобів обмеження швидкості руху автомобілів по вул. Пастерівській біля перехрестя з вул. Чайковського та по вул. Гетьмана Сагайдачного. (а.с. 8)

Згідно довідки КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради Департаменту житлово-комунального комплексу № 40 від 23.05.2019, Яблунько працює в даному комунальному підприємстві малярем дільниці з утримання об`єктів благоустрою. (а.с. 10)

Відповідно витягу з рознарядки (дільниця з утримання об`єктів благоустрою на 13.05.2019), маляр ОСОБА_1 (явка +) виконував завдання встановити елементи примусового гальмування перехрестя. (а.с. 9)

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Статуту комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради № 2-3416 від 12.06.2018 (викладено на офіційному сайті Черкаської міської ради) до напрямів його діяльності відноситься зокрема: забезпечення зручних і безпечних умов руху, сприяння збільшенню пропускної , спроможності дорожніх об`єктів, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища; контроль за дотриманням правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони; утримання в належному стані вулично-дорожньої мережі міста; своєчасне і якісне виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху.

Слід зазначити, що під час будівництва, ремонту або експлуатаційного утримання доріг та вулиць, а також під час аварійних робіт необхідно застосовувати певні тимчасові заходи для чіткого та завчасного попередження всіх учасників дорожнього руху про обмеження в дорожньому русі, а також безпечного пересування учасників дорожнього руху та зоною проведення дорожніх робіт задля досягнення максимальної безпеки виконавців робіт та учасників дорожнього руху, а також мінімізації впливу дорожніх робіт на пішохідні та транспортні потоки.

Отже, відповідачем під час з`ясування обставин справи та притягнення до адміністративної відповідальності позивача було встановлено, що позивач займає посаду маляра в комунальному підприємстві, який відбув для виконання поставлених завдань та беззаперечно має дотримуватись встановлених норм/правил/стандартів в сфері дотримання безпеки власного робочого місця та оточуючих (в.т.ч. учасників дорожнього руху), задля уникнення негативних наслідків (ДТП, пошкодження майна, завдання тілесних ушкоджень).

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що в оскаржуваній постанові не визначено норм матеріального права, які було порушено позивачем, колегія суддів звертає увагу на те, що в п. 6 бланку оскаржуваної постанови серії НК № 333121 від 13.05.2019 зазначено, що позивачем було порушено вимоги ДСТУ 8749:2017, що свідчить про недотримання п. 1.5 ПДР України, в якому зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. (а.с. 27)

Щодо посилання на положення/вимоги СОУ -45.2-6 2006, колегія суддів наголошує на тому, що згідно Наказу Державного агенства автомобільних доріг України «Про скасування стандартів Укравтодору» № 403 від 14.12.2018 з набранням чинності ДСТУ 8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт», ДСТУ 8751:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Загальні технічні вимоги», ДСТУ 8752:2017 «Безпека дорожнього руху. Проект організації дорожнього руху. Правила розроблення, побудови, оформлення. Вимоги до змісту», ДСТУ 8745:2017 «Автомобільні дороги. Методи вимірювання нерівностей основи і покриття дорожнього одягу», ДСТУ 8746:2017 «Автомобільні дороги. Методи вимірювання зчіпних властивостей поверхні дорожнього покриття», скасовано чинність СОУ -45.2-6 2006 «Безпека дорожнього руху. Порядок огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг» з 01 січня 2019 року. Отже, на час складання постанови серії НК № 333121 від 13.05.2019, норми передбачені СОУ -45.2-6 2006 вже були нечинними, з огляду на що, посилання на них є необгрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КупАП, оскільки ним, під час проведення дорожніх робіт з установки пристрою для примусового обмежування швидкості руху, не забезпечено безпеки дорожнього руху, не встановлено відповідних технічних засобів організації безпеки дорожнього руху, що не відповідає п. 1.5 ПДР та нормам ДСТУ 8749:2017, з огляду на що, інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для розгляду адміністративної справи, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, а оскаржувана постанова прийнята на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а тому, висновки суду першої інстанції є помилковими, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова Максима Андрійовича - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Черкаській області Холодкова Максима Андрійовича, третя особа - Комунальне підприємство «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Кузьменко В.В.

Сорочко Є.О.