Справа № 520/5723/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2019 р. № 520/5723/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Смоляр Є.А.

у присутності

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Харківська митниця ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,61003, ) про визнання незаконними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до та просить суд : визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/000631 Харківської митниці ДФС; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Харківської митниці ДФС за № UА807000/2019/000683/2 від 04.02.2019; судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу покласти на відповідача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 12.08.2019 року у справі закрито підготовче засідання та з урахуванням положень ч.7 ст.181 КАС України розпочато розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що митний орган не надав належної оцінки наданих позивачем документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору, неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом, відмовив у митному оформленні товару та незаконно прийняв оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала. Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що платник не подав до митниці повного та достатнього пакету документів на підтвердження правильності визначення митної вартості. Стверджував, що під час митного оформлення контролюючим органом виявлено, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ввезений товар. Наполягав на тому, що митницею вірно визначено митну вартість товару, правомірно застосовано відомості з інформаційних баз даних.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачем придбано та ввезено на митну територію України транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 1968 см3 . Вартість товару визначена за ціною договору (контракту) б/н від 21.01.2019 року у розмірі 7200 євро за курсом НБУ.

14.01.2019 року особою уповноваженою на декларування подано для митного оформлення зазначеного вище транспортного засобу подано митну декларацію № 807190/2019/002742 до якої додано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 21.01.2019 ; рахунок-фактуру (інвойс) № від 21.01.2019; акт проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24.01.2019 № UA 205010/2019/211737; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.01.2019 НОМЕР_4; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; копія митної декларації країни відправлення 19PL412020У0033491.

За результатами розгляду наданих документів, з урахуванням інформації програмного комплексу SCHWACKENET, позивачеві запропоновано надати додаткові документи на підтвердження вартості ввезеного транспортного засобу.

У січні 2019 року відповідачем розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до ч.2 ст. 53 МК України виписки з бухгалтерської документації ( рахунки на оплату т/з, рахунки транспортних витрат, рахунки з аукціону, тощо), пояснення по формі оплаті за придбаний транспортний засіб та документальне підтвердження оплати, копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними установами.

На виконання вказаної вимоги позивачем додатково подано копію митної декларації країни відправлення 19PL412020У0033491.

За результатами проведення митного контролю відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2019/00631 та прийнято рішення про коригування митної вартості 807000/2019/0006833/2 відносно ввезеного транспортного засобу та визначено його вартість на рівні 23950.00 євро.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

За приписами ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 4 ст.58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 ст.58 МК України).

За змістом частини 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 ст. 53 МК України).

Згідно частини 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 ст. 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Суд зауважує, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанті. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (рішення ВС від 02.04.2019 справа № 826/14258/15)

Щодо ненадання документів, визначених пунктом 4 і 5 частини 2 ст.53 МК України як підстави коригування митної вартості товару, необхідність подання яких при процедурі консультації із декларантом вимагав відповідач, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник відповідача як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог послався на те, що позивачем не надано до митного оформлення банківського платіжного документу , який стосується придбаного транспортного засобу.

З цього приводу суд зазначає, що до розрахунки за придбаний автомобіль проведені заявником готівкою.

Так, згідно «Gewerblicher Kfz-Kaufvertrag » (договір купівлі-продажу транспортного засобу) б/н від 21.01.2019 р. продавець Vitexim Handels GmbH отримав, а покупець гр. ОСОБА_3 сплатив за транспортний засіб - марки VOLKSWAGEN, VIN-код - НОМЕР_2 покупну ціну в розмірі 7200.00 Євро, що підтверджується, підписами продавця та покупця, та відповідним рахунком (а.с.10-12,16)

Суд також зауважує, що згідно з висновком постанови Верховного Суду від 13.02.2018р. у справі № 803/1112/173 ненадання банківських платіжних документів не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.

Прийняття судом до уваги доводу митниці про врахування відомостей інформаційного електронного довідника "SCHWACKE" від 29.01.2019 №110140/28763720 (на підставі якого працівниками митниці зроблений висновок щодо невідповідності заявленої вартості товару) є неможливим, адже до матеріалів справи відповідачем як владним суб`єктом не долучено ані доказів про правові підстави використання цього ресурсу у службовій діяльності, ані доказів про достовірність відомостей цього ресурсу, ані доказів справжності перекладу мови цього ресурсу на державну мову України.

Крім того, як вбачається з наданої митницею копії Прінт-скрін звіту про оцінку транспортного засобу програмного комплексу "SCHWACKE" від 29.01.2019 №110140/28763720 за звітом про оцінку встановлено автомобіля пробіг якого становить 90419 км., тоді як придбаний позивачем транспортний засіб мав пробіг 38517 км.

Як вбачається із витягу з SCHWACKE (а.с.60-61), за VIN кодом автомобіля його ціна для продажу (Verkaufswert) становить 23950.00 EUR, а купівельна ціна (Einkaufswert) - 20100.00 EUR.

Відповідач не пояснив, чому для встановлення митної вартості транспортного засобу застосовано саме ціну продажу автомобіля, а не купівельну ціну. Крім того «inzahlungnahme angebot» (купівельна пропозиція) по зазначеному транспортному засобу визначається на рівні 20100.00 євро.

Варто відзначити й те, що інформація із програмного продукту Schwacke після даних про "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ" і "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ" містить запис виконаний на німецькій мові "vorbehaltlich der technischen Prufung", безпосередній переклад якого свідчить "підлягає технічній експертизі".

Отже, оцінка Schwacke здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) реального стану конкретного автомобіля, а саме щодо наявності будь-яких технічних ушкоджень або інформацію про стан ТЗ в наслідок експлуатації.

Суд також зазначає, що відповідно до ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).

При цьому, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Оглянувши зміст оскарженого рішення владного суб`єкта, суд відзначає, що при визначенні митної вартості товару контролюючим органом як джерело інформації була використана тільки інформація з програми інформаційного електронного довідника "SCHWACKE".

Проте, визначення владним суб`єктом митної вартості товару лише за відомостями з інформаційного електронного довідника "SCHWACKE" (за відсутності рішення компетентного національного органу про впровадження цього ресурсу в експлуатацію, визначення процедури експлуатації цього ресурсу, запровадження правил перевірки актуальності та достовірності відомостей цього ресурсу тощо), суд не вважає достатньо обґрунтованим з огляду на імперативні приписи ч.2 ст.19 Конституції України.

Крім того, суд звертає увагу, що при перетині транспортним засобом кордону країни експорту митні органи іноземної держави, перевіривши документи на автомобіль, не виявили порушень в обчисленні митної вартості у розмірі 7200,00 євро.

Суд також зауважує, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так у рішенні про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з бази даних про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.

Таким чином при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Оскаржуване рішення таких посилань не містить, що дає підстави для висновку про необґрунтованість прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242-246, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/000683/2 від 04.02.2019

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/2019/000631

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Харківська митниця ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,61003, ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 20.08.2019.

Суддя Зоркіна Ю.В.