Справа № 140/2338/19
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2338/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сидорук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позивачі) звернулися з позовом до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Ковельський МРВДВС, відповідач) про визнання дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП № 59612804 та ВП № 59612650.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 22.07.2019 одержали постанови старшого державного виконавця Ковельського МРВДВС Сидорук В.В. ВП № 59612804 та ВП № 59612650 від 22.07.2019 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанов від 22.07.2019 про стягнення виконавчого збору у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у розміри 63934,82 грн., винесених в межах виконавчих проваджень ВП №51636908 та ВП №51636848 при примусовому виконанні виконавчого листа № 159/6105/15-ц виданого 21.06.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 11.02.2008 в сумі 639348,23 грн.

Позивачі не погоджується із постановами про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2018, оскільки про рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 11.02.2008 в сумі 639348,23 грн. їм не було відомо, а з постановами про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення від 11.07.2016 ознайомилися лише 03.07.2019. Відтак, вважають, що були позбавлені права добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. Крім того, зазначають, що кредитором було зменшено суму боргу за кредитним договором №ML-A00/029 DS/2008 від 11.02.2008, та визначено її в розмірі 268910,23 грн., який було добровільно погашено. У зв`язку з чим, за заявами стягувача державним виконавцем 22.07.2019 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №51636908 та ВП №51636848.

Також, позивач ОСОБА_3 вказує, що їй не було відомо про здійснення відрахувань з її пенсії на погашення заборгованості за кредитним договором. В результаті вчинених державним виконавцем заходів з ОСОБА_3 за ВП №51636908 в загальному було стягнуто 5372,37 грн. на погашення основного боргу та 850,67 грн. на погашення виконавчого збору, а з ОСОБА_2 за ВП №51636848 взагалі нічого не стягнуто, а лише добровільно 24.07.2019 погашено витрати виконавчого провадження на суму 169,00 грн. Вважають, що не врахування суми вже стягнутого виконавчого збору призведе до його подвійного стягнення.

Позивачі, посилаючись на Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, вважають вказані постанови про відкриття провадження з виконання постанов про стягнення виконавчого збору протиправними, оскільки відповідач у постанові не вказав суму боргу, яка фактично стягнута. Зазначають, що при поверненні виконавчого листа на вимогу стягувача виконавчий збір стягується не від загальної суми боргу, а у розмірі 10 % від фактично стягнутої суми за виконавчим листом. Вважають, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

З наведених підстав позивачі просять позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а. с. 1).

В поданому до суду відзиві від 16.08.2019 (а.с.48-49) відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що постанови про стягнення виконавчого збору на суму 63934,82 грн. були винесені на підставі статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій під час примусового виконання виконавчого листа №159/6105/15-ц від 21.06.2016 Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 11.02.2008 в сумі 639348,23 грн., не було стягнуто виконавчий збір. У зв`язку із письмовою вимогою стягувача від 26.06.2019 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, а виконавчий збір в сумі 63934,82 грн. виділено в окремі провадження, виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні повернуто ТзОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, зазначає, що солідарні боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є близькими родичами - мати та донька, були повідомлені про відкриття та хід виконавчих проваджень ВП №51636908 та ВП №51636848. Оскаржувані постанови відповідач вважає правомірними, прийнятими відповідно до вимог чинного законодавства, яке регулює примусове виконання судових рішень, просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у тому ж судовому засіданні позов заперечила та просить відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

21.06.2016 Ковельський міськрайонний суд Волинської області, на виконання рішення суду від 02.02.2016, видав виконавчий лист № 159/6105/15-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-А00/029 0DC/2008 від 11.02.2008 в сумі 639348,23 грн. (а.с. 29, 180 зворот-181).

За заявами стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна») від 04.07.2016 старший державний виконавець Ковельського МРВДВС Гусак О.М. винесла постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51636908 від 12.07.2016 та ВП № 51636848 від 11.07.2016 на підставі виконавчого листа № 159/6105/15-ц, згідно з якими боржниками визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно, стягувачем - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», сума, яка підлягає до стягнення солідарно 639348,23 грн. (а.с.92 зворот, 134 зворот). Вказані постанови були надіслані боржникам в день їх винесення згідно супровідних листів відповідача (а.с.92, 134).

В межах ВП № 51636908 та ВП № 51636848 було вчинено ряд виконавчих дій спрямованих на примусове виконання виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області № 159/6105/15-ц від 21.06.2016.

Так, зокрема, в межах ВП № 51636908 (боржник - ОСОБА_3 .) винесено постанови: про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 12.07.2016, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.07.2017, які було надіслано боржнику (а.с.93,100-101). Внаслідок вчинених дій станом на 22.07.2019 з ОСОБА_3 стягнуто 5372,37 грн. боргу, 850,67 грн. виконавчого збору, 176,00 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується відповідними розпорядженнями, платіжними дорученнями та листом Ковельського МРВДВС від 29.07.2019 №43776/22 (а.с.102-120 зворот, 124 зворот-125 зворот, 31).

В межах ВП № 51636848 (боржник - ОСОБА_2 .) винесено постанови: про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 12.07.2016, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.07.2017, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.12.2018, які було надіслано боржнику (а.с. 135, 140 зворот-141, 162 зворот-163). Внаслідок вчинених дій станом на 22.07.2019 з ОСОБА_2 стягнуто лише 169,00 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується розпорядженням та листом Ковельського МРВДВС від 29.07.2019 №43775/22 (а.с.177, 32).

Судом також встановлено, що 26.06.2016 між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна»(далі-первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі-новий кредитор) було укладено договір факторингу, на підставі якого всі грошові вимоги, які належать первісному кредитору передались новому кредитору, в тому числі і заборгованість по ОСОБА_2 і поручителю ОСОБА_3 (а.с.15-17). Згідно вимог даного договору ліміт фінансування становив 10000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату укладання договору становить 261910,23 грн.

Позивачами було здійснено оплату в сумі 268910,23грн в погашення боргу за кредитним договором №ML-А00/029 DС/2008 від 11.02.2008, що підтверджується квитанціями від 26.06.2019 №8270669 на суму 57000,00 грн. платник ОСОБА_3 ; квитанція №14961884 від 26.06.2019 на суму 104000,00 грн. платник ОСОБА_3 , квитанція №8272835 від 26.06.2019 на суму 107910,23 грн. платник ОСОБА_2 (а.с.25-27). Крім того, 26.06.2019 ОСОБА_2 . Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» видало довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором №ML-А00/029 DС/2008 від 11.02.2008 (а.с.29).

На адресу відповідача 09.07.2019 вх.№ 10834/22, №10835/22 надійшли заяви ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» від 26.06.2019 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 123, 171).

Постановами старшого державного виконавця Ковельського МРВДВС Сидорук В.В. від 22.07.2019 ВП № 51636908 та ВП № 51636848 виконавчий лист №159/6105/15-ц на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу (а.с. 128 зворот, 180).

Також, 22.07.2019 відповідач, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв постанови ВП № 51636908 та ВП № 51636848 про стягнення з боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 63934,82 грн. (а.с.53, 72).

22.07.2019 старший державний виконавець Ковельського МРВДВС Сидорук В.В. винесла постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59612804 (боржник ОСОБА_3 ) та ВП №59612650 (боржник ОСОБА_2 ) з виконання постанов про стягнення виконавчого збору ВП № 51636908 та ВП № 51636848 від 22.07.2019 відповідно, згідно з якими відкрито виконавчі провадження по стягненню виконавчого збору в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 63934,82 грн. на користь держави (а.с. 55, 74). Вказані постанови про відкриття провадження отримані позивачами 22.07.2019 (а.с.54, 75).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, у період здійснення виконавчого провадження ВП № 51636908 та ВП № 51636848 з виконання виконавчого листа № 159/6105/15-ц виданого 21.06.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області, визначені Законами України «Про виконавче провадження`від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016 (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, виконавчі провадження ВП № 51636908 та ВП № 51636848 були відкриті під час дії Закону №606-XIV та продовжені під час дії Закону № 1404-VIII. Водночас, відкриття виконавчого провадження ВП № 59612804 та ВП № 59612650 по стягненню виконавчого збору в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 63934,82 грн. на користь держави здійснювалось на підставі Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою, другою статті 2 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша, друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною першою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22 лютого 2018 року у справі № 816/823/17, і відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З 05.10.2016 року умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

При цьому, відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Стаття 27 Закону №1404-VІІІ (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За приписами частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, згідно із пунктом 8 розділу ІІІ (Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження) Інструкції № 512/5 (у редакції чинній на дату винесення постанов про стягнення виконавчого збору), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Умовою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Таким чином, повернення виконавчого листа стягувачу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону, як це має місце у спірних правовідносинах, є підставою для винесення постанов про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається із матеріалів справи, у межах виконавчих проваджень ВП № 51636908 та ВП № 51636848 з виконання виконавчого листа № 159/6105/15-ц виданого 21.06.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 11.02.2008 в сумі 639348,23 грн., були винесені постанови від 22.07.2019 про стягнення з боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 63934,82 грн. (а.с.53, 72), які у встановленому порядку не скасовані та є чинними.

Разом з тим, суд звертає увагу, що розмір виконавчого збору унормований частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

На виконання постанов від 22.07.2019 ВП № 51636908 та ВП № 51636848 про стягнення виконавчого збору відповідач 22.07.2019 прийняв оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612804 та ВП № 59612650 щодо стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконавчого збору.

При цьому, суд наголошує, що постанови про стягнення виконавчого збору від 22.07.2019 ВП №51636908 та ВП №51636848, які стали підставою для прийняття оскаржуваних постанов, позивачем в даній справі не оскаржується.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що постанови про стягнення виконавчого збору від 22.07.2019 ВП № 51636908 та ВП № 51636848 окремо у судовому порядку також не оскаржуються.

Суд не бере до уваги посилання позивачів на те, що підставою скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 є неправильне визначення розміру виконавчого збору (10% від загальної суми, а не від фактично стягнутої) з огляду на таке.

Позивачі помилково трактують частину другу статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та вважають, що при виконанні рішень майнового характеру з боржника державним виконавцем стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Суд звертає увагу, що частина друга статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28.08.2018.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28.08.2018, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

При цьому, оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору прийняті 22.07.2019.

У відзиві та в судовому засіданні представник відповідача спростувала посилання представника позивача на подвійне стягнення виконавчого збору з посиланням на те, що при подальшому стягненні, сума виконавчого збору, яка була попередньо стягнута із солідарного боржника ОСОБА_3 буде врахована щодо боржника ОСОБА_2 .

Щодо посилань позивачів, що їм не було відомо про рішення суду, яке виконувалося відповідачем в примусовому порядку, та про відкриття виконавчих проваджень з його виконання, то суд зазначає, що позивачі не заявляли вимог про визнання протиправними дій відповідача та вимог про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №159/6105/15-ц виданого 21.06.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 11.02.2008 в сумі 639348,23 грн.

Таким чином, дії відповідача з відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП № 59612804 та ВП № 59612650 на виконання постанов щодо стягнення виконавчого збору солідарно з позивачів в сумі 63934,82 грн. вчинені у відповідності до вимог законодавства та з дотриманням приписів частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах Ковельський МРВДВС діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а тому оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП № 59612804 та ВП № 59612650 прийняті правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Відтак, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат у даній справі.

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Лозовський