Справа № 340/1088/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1088/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Кармазина Т.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Богдана Валерійовича від 16.04.2019 №3831/02.1-26 про повернення виконавчого документу - ухвали №387/696/17, 1-кс/387/220/18 стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Богдана Валерійовича усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018 у справі №387/696/17, 1-кс/387/220/18.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваного повідомлення відпоавідача, яке підлягає скасуванню, оскільки прийнято усупереч закону, нерозсудливо, непропорційно, недобросовісно, упереджено та необґрунтовано. Зазначає, що ухвала слідчого судді є особливою формою судового рішення, яка полягає у захисті прав учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування та за своєю правовою природою не є судовим рішенням, ухваленого по суті обвинувачення. Ухвала слідчого судді не є тим судовим рішенням, на підставі якого видаються виконавчі листи у контексті положень статті 3 КПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, вказані обставини жодним чином не звільняють державного виконавця від обов`язку вжити передбачених законом заходів для забезпечення примусового виконання вказаного судового рішення, яке повністю відповідає вимогам виконавчого документа. Зазначає, що виходячи з норм Конституції України, а також норм міжнародного

права, повернення виконавчого документа без виконання з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів (виконання судового рішення).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено примусове виконання органами державної виконавчої служби ухвали слідчого судді. Відповідно, повернення стягувачу виконавчого документа, який не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, відповідає чинному законодавству та є правомірним.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції та, окрім доводів наведених в адміністративному позові, зазначає, що вимога позивача про усунення порушення (поновлення порушеного права заявника), а саме винесення постанови про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018 у справі №387/696/17, є правомірною. Вказує на те, що у разі, коли істотність порушення процедури спричинила його неправильність, то за наявністю правової можливості суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості повернути тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В обґрунтування посилається на те, що відповідно до положень статей 4, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статей 533, 535 Кримінального процесуального кодексу України у державного виконавця наявний обов`язок щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби. Оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості примусового виконання органами державної виконавчої служби ухвали слідчого судді, державним виконавцем відповідно до чинного законодавства прийнято повідомлення пр. повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018 у справі № 387/696/17 (1-кс/387/220/18) визнано бездіяльність прокурора Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Палій К.В., яка полягає у неповерненні майна, яке було тимчасово вилучене в потерпілого ОСОБА_1 згідно протоколу огляду місця події від 24.07.2017. Зобов`язано прокурора Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Палій К.В. повернути тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000454 від 25.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, а саме дрова, які були вилучені згідно протоколу огляду місця події від 24.07.2017 з території домоволодіння ОСОБА_1 (а.с.11)

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2018 у справі № 387/928/18 роз`яснено ухвалу слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018, у справі № 387/696/17 номер провадження по справі 1-кс/387/220/18, виклавши її резолютивну частину наступним чином: «Визнати бездіяльність прокурора Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Палій К.В., яка полягає у неповерненні майна, яке було тимчасово вилучене в потерпілого ОСОБА_1 згідно протоколу огляду місця події від 24.07.2017 по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000454 від 25.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Зобов`язати прокурора Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Палій К.В. негайно повернути потерпілому ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тимчасово вилучене у нього майно по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000454 від 25.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме дрова, які були вилучені згідно протоколу огляду місця події від 24.07.2017 з території домоволодіння ОСОБА_1 ». (а.с.12-13)

Вказані ухвали 05.12.2018 направлені позивачем на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

10.12.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшевим Б.В. направлено позивачу повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», в якому державний виконавець зазначає, що ухвала суду від 08.10.2018 номер провадження 1-кс/387/220/18 не відповідає вимогам до виконавчого документа, що встановлені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.14-15)

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року по справі №1140/3509/18 позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, а також зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 10.12.2018 р. №14906/02.1-26 про повернення виконавчого документу - ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018 року у справі № 387/696/17, 1-кс/387/220/18 стягувачу без прийняття до виконання. В задоволені інших вимог відмовлено. (а.с.16-20). Рішення набрало законної сили 13.03.2019.

Відповідно до змісту вказаного судового рішення, судом, зокрема, встановлено, що державним виконавцем повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Натомість, державним виконавцем, в оскаржуваному рішенні не зроблено посилання п.9 ч.4 ст.4 вказаного Закону, як підставу для повернення виконавчого документу у зв`язку з тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби. Суд дійшов висновку про протиправність повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав його невідповідності вимогам до виконавчого документа. Зокрема, суд вказав на те, що не зазначення в ухвалі суду строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, не може бути безумовною підставою для повернення виконавчого документу, оскільки процесуальним законодавством не встановлено зазначеної вимоги до даного виду судового рішення.

15.04.2019 позивачем подано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заяву про примусове виконання ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018 року у справі №387/696/17, 1-кс/387/220/18. (а.с.34)

16.04.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшевим Б.В., на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2018 року у справі №387/696/17, 1-кс/387/220/18 стягувачу без прийняття до виконання. (а.с.51-53)

Відповідно до змісту вищевказаного повідомлення, державним виконавцем з посиланнями на норми статей 533, 535 КПК України та абз.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» зроблено висновок, що нормами Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», які б передбачали обов`язок або право виконання органами державної виконавчої служби саме такого процесуального документа, як ухвала (слідчого судді) у кримінальному провадженні, у тому числі, щодо повернення тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, немає. Як наслідок, прийняття до виконання ухвали, яка не підлягає примусовому виконанню відповідно до законодавства, призводить до перевищення повноважень службовою особою виконавцем органу державної виконавчої служби. На підставі ч. 2 ст. 535 КПК України суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення. Особою, визначеною ухвалою слідчого судді слід забезпечити її безумовне та беззаперечне виконання та відповідальність визначену законодавством у зв`язку з невиконанням рішення суду. Таким чином, правовою системою встановлено інший, відмінний від виконання органами державної виконавчої служби механізм контролю за виконанням ухвали слідчого судді про повернення тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню.

Вирішуючи спірні правовідносини суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі за текстом - Закон №1404-VІІІ).

За приписами статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Приписами пункту 9 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 533 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частин 1-4 статі 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

У разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Частиною 1 статті 14 Закону №1404-VІІІ передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що підставою для звернення позивача до органів виконавчої служби стала ухвала слідчого судді щодо повернення тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України ухвали слідчого судді є обов`язковими для процесуальних осіб кримінального провадження та обов`язок виконання ухвали слідчого судді покладається на особу, визначену слідчим суддею.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що положеннями Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено примусове виконання органами державної виконавчої служби ухвали слідчого судді.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з 13.08.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко