Справа № 360/1098/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року справа №360/1098/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/1098/19 (головуючий 1 інстанції Петросян К.Є., текст рішення складено у приміщенні суду за адресою: просп. Космонавтів, 18, м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі-відповідач, пенсійний орган), в якому просила:

- визнати з 01.10.2017 року дії та розпорядження від 04.10.2017 року та від 01.11.2017 року управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 - протиправними та дискримінаційними;

- скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 04.10.2017 року про призупинення виплати пенсії з 01.10.2017 року ОСОБА_1 ;

- скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 21.11.2017 року про призупинення виплати пенсії з 01.12.2017 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області поновити виплату пенсії та виплатити з 01.10.2017 року виниклу заборгованість з несплаченої пенсії ОСОБА_1 , з виплатою компенсації за втрату частини доходів з 01.11.2017 року, нараховану по місяць в якому буде провадитися виплата заборгованості з несплаченої пенсії;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області утриматися в подальшому від вчинення певних дій, а саме: призупинення ОСОБА_1 виплати пенсії, керуючись Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області подати до суду, у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду (а.с. 4-11).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження від 04.10.2017 року б/н Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01 жовтня 2017 року.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження від 21.11.2017 року б/н Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01 грудня 2017 року.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01 жовтня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 59-66).

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 73-75).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2019 року апеляційна скарга пенсійного органу залишена без руху та встановлено десятиденний термін на усунення недоліків, у зв`язку з несплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (а.с. 80).

У зв`язку з неусуненням недоліків вказаної апеляційної скарги у встановлений строк, ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області була повернута заявникові (а.с. 115).

Позивач також подала апеляційну скаргу на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в обґрунтування якої зазначила, що саме неправомірні дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваних розпоряджень призвели до припинення виплати пенсії позивачу. Вважає, що відмова судом в задоволенні позовної вимоги про визнання з 01.04.2017 року дії пенсійного органу щодо припинення їй виплати пенсії - протиправними, з формальних причин, позбавляє позивача можливості мати беззаперечний доказ для подальшого відновлення її порушеного права та компенсаційних виплат, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до правоохоронних органів. Вказаною відмовою, суд першої інстанції надає можливість винним посадовим особам відповідача уникнути кримінальної відповідальності. Посилається на ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. На думку апелянта, основними умовами для виплати вказаної компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та наявність вини відповідача, що в випадку з обставинами даної справи є цілком підтвердженим. Також посилається на п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України відповідно до якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій. Вважає, що вказана норма не є вимогою на майбутнє, а є запобіжним заходом для не уможливлення суб`єктом владних повноважень порушувати права позивача в тих самих умовах та з тих самих підстав повторно. Просила рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року змінити та викласти другий-шостий абзаци резолютивної частини наступним чином:

- визнати з 01.10.2017 року дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 - протиправними;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження від 04.10.2017 року б/н Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01 жовтня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження від 21.11.2017 року б/н Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01 грудня 2017 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 01 жовтня 2017 року;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області утриматися в подальшому від вчинення певних дій, а саме: призупинення ОСОБА_1 виплати пенсії, керуючись Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365 (а.с. 84-87).

Від пенсійного органу надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначено, що позивач 07.10.2014 року звернувся до УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік. Позивача, згідно з розпорядження від 15.10.2014 року № 8302 взято на облік з 01.08.2014 року. Пенсія позивачу виплачувалась по 30.09.2017 року, що підтверджується довідкою № 1313 від 28.03.2019 року (копія додається). Розмір пенсії за вересень 2017 року - 1 831, 22 грн. З 01 жовтня 2017 року відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу. Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 19.09.2017 року № 59, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено соціальні виплати позивачу не призначати. Тому, відповідачем правомірно, на його думку, була припинена виплата пенсії, відповідно до розпорядження від 04.10.2017 року. Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 07.11.2017 року № 66, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено соціальні виплати позивачу не призначати. За даним фактом також було прийнято розпорядження від 21.11.2017 року. Крім того, 07.11.2017 року управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім`я ОСОБА_1 була скасована. Із заявою про поновлення виплати пенсії згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку 22-1, позивач до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не звертався. Просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та прийняти нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позову (а.с.122-124).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. звернулися із клопотаннями про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером яка отримує пенсію по втраті годувальника та є внутрішньо переміщеною особою (а.с.13,14,16,17).

Позивач 07.10.2014 року звернулася до УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік пенсійної справи за віком, що підтверджено копією цієї заяви (а.с.51).

Згідно з копією розпорядження від 15.10.2014 року № 8302, позивача взято на облік та призначено виплату пенсії за віком з 01.08.2014 року (а.с.27).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 19.09.2017 року № 59, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено соціальні виплати позивачу не призначати (а.с.52).

Розпорядженням відповідача від 04.10.2017 року призупинено виплату пенсії позивачу з 01.10.2017 року, на підставі вищевказаного рішення Комісії № 59 від 19.09.2017 року та на виконання постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року (а.с.53).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 07.11.2017 року № 66, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено соціальні виплати позивачу не призначати (а.с.54).

Розпорядженням відповідача від 21.11.2017 рокупризупинено виплату пенсії позивачу з 01.12.2017 року, на підставі вищевказаного рішення Комісії № 66 від 07.11.2017 року та на виконання постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року (а.с.53 зворотній бік).

07.11.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім`я ОСОБА_1 (а.с.58).

Як вбачається з довідки УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області останній раз позивачу виплачено пенсію за вересень 2017 року в сумі 1831,22 грн. Починаючи з жовтня 2017 року пенсія не нараховувалась та не виплачувалась позивачу (а.с.55).

Отже, з жовтня 2017 року відповідачем припинено нарахування та виплату пенсії позивачу на виконання постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зі змісту апеляційної скарги позивача вбачається, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції щодо невизнання судом дій відповідача неправомірними, незадоволення вимог стосовно виплати позивачу компенсаційних виплат за втрату частини доходів та зобов`язання відповідача в подальшому утриматися від протиправних дій.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З огляду на викладене, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем розпоряджень від 04.10.2017 року та від 21.11.2017 року про припинення виплати пенсії позивачу, а не з діями, вчиненими пенсійним органом з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування розпоряджень відповідача від 04.10.2017 року б/н про призупинення виплати пенсії позивачу з 01.10.2017 року та від 21.11.2017 року б/н про призупинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2017 року.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з вимогою позивача про зобов`язання відповідача утриматися в подальшому від вчинення певних дій, а саме: призупинення ОСОБА_1 виплати пенсії, керуючись Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, оскільки резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Стосовно вимоги апелянта про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Отже, позивач, починаючи з жовтня 2017 року не отримує пенсію з вини відповідача.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення органом Пенсійного фонду встановлених строків виплати нарахованої пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про передчасність вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки відповідно до ст.4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 522/535/17.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/1098/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/1098/19 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 19 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко