Справа № 260/345/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2019 року м. Ужгород№ 260/345/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - не з`явився;

представника відповідача - Блага О.П.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" від 21.02.2019 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Акту фактичної перевірки від 25.01.2019 року №0045/16/08/РРО/ відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21.02.2019 року №, згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1,00 грн. Позивач в позовній заяві наголошує, що Акт перевірки не містить доказів факту порушення позивачем норм податкового законодавства та в останній день перевірки, а саме: 25.01.2019 року посадові особи відповідача не складали Акт перевірки ні в присутності позивача ні в присутності працівників позивача та не надавали для ознайомлення даний Акт перевірки. Акт перевірки 25.01.2019 року був надісланий позивачеві 28.01.2019 року, тобто не на наступний день після реєстрації Акту перевірки. Також, в Акті перевірки відсутні жодні посилання на документи, що підтверджують факт реалізації товару позивачем працівникам контролюючого органу чи іншим особам в період з 16.01.2019 року по 25.01.2019 року, не вказано яким чином було виявлено порушення позивачем податкового законодавства, час виявлення такого порушення, не вказано джерело походження грошових коштів, за які було придбано товар у позивача тощо. Таким чином, позивач у позовній заяві наголошував, що ним під час проведення фактичної перевірки не реалізовувалися посадовим особам відповідача товари, зазначені в Акті перевірки, а виявлені порушення зазначені відповідачем у Акті перевірки є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, відтак просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча судом вживалися заходи для належного повідомлення позивача про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача на підставі наявних матеріалів.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що позивачеві 16.01.2019 року було вручено копію наказу № 4 від 03.01.2019 року про проведення фактичної перевірки та пред`явлено направлення на проведення перевірки, що підтверджується особистим підписом позивача на направленні від 15.01.2019 року №95/14-05 та направленні 15.01.2019 року №94/14-05. В ході фактичної перевірки, проведеної в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2" було встановлено, що позивачем не проведено розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) товарів, а саме: пачки сигарет "BOND", 50 гр. настоянки, 50 гр. коньяку, однієї порції чаю, пляшки Кока Кола та не видано розрахункового документу встановленого взірця. Таким чином, представник відповідача наголошував, що відповідачем було правомірно, на підставі Акту перевірки від 25.01.2019 року №0045/16/08/РРО/, прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21.02.2019 року №. З огляду на викладене, у судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 385550 позивач 06 квітня 2015 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 28).

16 січня 2019 року працівниками відповідача на підставі наказу № 4 від 03 січня 2019 року (а.с. 14), направлень від 15 січня 2019 року за № 95/14-05 (39) та № 94/14-05 (а.с. 38) була проведена фактична перевірки кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", яке розташоване у будинку АДРЕСА_2 , яке належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки відповідачем 25 січня 2019 року був складений Акт (довідка) фактичної перевірки за № 001747 (а.с. 18-19)

Згідно Акту (довідки) фактичної перевірки за № 001747 від 25 січня 2019 року відповідачем зазначено, що в ході фактичної перевірки було встановлено порушення позивачем порядку проведення розрахунків, зокрема проведення розрахунків без застосування РРО, а саме: реалізовано одну пачку сигарет "BOND", 50 гр. настоянки, 50 гр. коньяку, однієї порції чаю, пляшки Кока Кола та не видано розрахункового документу встановленого взірця.

У зв`язку з чим, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21 лютого 2015 року № , яким до позивача за порушення п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України "про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1,00 грн. (а.с. 20).

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи таке безпідставним, протиправним, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.75.1 ст. 75 пунктом 75.1 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених ПК України.

Згідно пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до пункту 80.10 статті 80 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Таким чином, результати фактичної перевірки можуть бути оформлені лише у вигляді акту перевірки або довідки, щодо яких встановлений чіткий порядок ознайомлення та відміток про наявність заперечень.

Дослідивши наявний в матеріалах справи Акт (довідки) фактичної перевірки від 25.01.2019 року №001747, суд констатує, що даний Акт (довідка) не був підписаний позивачем, однак в ньому міститься відмітка про відмову позивача від підпису та отримання примірника Акту (довідки), засвідчена підписами осіб, що проводили перевірку.

Однак, з огляду на вимоги п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу повинні були скласти акт про відмову суб`єкта господарювання від підписання Акту (довідки) фактичної перевірки.

Таким чином, згідно вимог п. 86.5 ст. 86 саме складений контролюючим органом акт відмови від підписання платником податків Акту (довідки) - засвідчує факт такої відмови.

При цьому, можливість засвідчення відмови від підписання платником податків Акту (довідки) шляхом прославлення позначки у відповідному Акті (довідці) (як це було зроблено в даному випадку) можлива тільки у разі фіксації даного факту шляхом складення податковим органом відповідного акту відмови.

Проте, доказів на підтвердження складання акту відмови позивача від підписання Акту (довідки) фактичної перевірки відповідачем надано не було, відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Щодо посилання позивача на те, що Акт (довідка) фактичної перевірки № 001747 від 25 січня 2019 року був складений відповідачем без присутності позивача та його не було ознайомлено з вказаним Актом (довідкою), суд констатує наступне.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті, Акт (довідка) фактичної перевірки за № 001747 відповідачем було складено 25 січня 2019 року та згідно супровідного листа № 893/Р/07-16-14-05-08 Головного управління ДФС України у Закарпатській області вказаний Акт (довідку) від 25 січня 2019 року було направлено на адресу позивача (а.с. 17).

Проте, Акт (довідка), який був надісланий позивачеві, всупереч пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України не був зареєстрований, а був надісланий без такої реєстрації, доказів протилежного відповідач до суду не надав.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що посадовими особами контролюючого органу було порушено порядок оформлення результатів фактичної перевірки.

Невиконання вимог статті 86 Податкового кодексу України, що стосуються акту про результати проведення фактичної перевірки вказує на відсутності правових наслідків такої перевірки, а саме - компетенції у контролюючого органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення тощо).

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення, вимоги, рішення тощо не можуть бути визнані правомірними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 2 лютого 2018 року справа № 821/371/17, постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 802/1241/17-а та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 821/595/17.

Зазначені правові позиції Верховного Суду відповідають закріпленому у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі по тексту - Закон України № 265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно ст. 2 Закон України № 265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 1, п.2 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

В матеріалах справи наявне реєстраційне посвідчення № від 03.01.2019 року, видане Міжгірською ДПІ Хустського управління ГУ ДФС у Закарпатській області про реєстрацію РРО, що використовується ОСОБА_1 в господарській одиниці: кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Між позивачем та Центром сервісного обслуговування ФОП ОСОБА_3 був укладений Договір №678 від 03.01.2019 року на технічне обслуговування РРО (а.с. 24). Згідно Акту №678 від 03.01.2019 року Центром сервісного обслуговування ФОП ОСОБА_3 було введено в експлуатацію РРО в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 26).

Таким чином, судом встановлено та підвереджується наявними матеріалами справи, що у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", за адресою АДРЕСА_2 був наявний РРО, який відповідав вимогам Закону України № 265/95-ВР.

Згідно абз. 15 ст. 2 Закону України № 265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Отже, факт продажу товару підтверджується відповідним розрахунковим документом.

Згідно а. 1 ст. 17 Закону України № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Згідно п. 80.4 ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

На підтвердження факту продажу позивачем товарів, а саме: пачки сигарет "BOND", 50 гр. настоянки, 50 гр. коньяку, однієї порції чаю, пляшки Кока Кола без проведення розрахункової операції через РРО, відповідачем було надано до суду копію рахунку офіціанта від "23 січня" (а.с. 50).

Однак, відповідачем в Акті перевірки не відображено чи проводилася ним контрольна розрахункова операція, а також відсутні жодні посилання або відомості щодо отримання ним в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", що належить ФОП ОСОБА_1 будь яких рахунків, в тому числі і рахунку від "23 січня", який було надано до суду в якості доказу.

Разом з тим, з наданих відповідачем до суду копій рахунків від "23 січня" не можливо встановити, що саме в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2", що належить ФОП ОСОБА_1 було реалізовано пачку сигарет "BOND", 50 гр. настоянки, 50 гр. коньяку, одну порції чаю, пляшку Кока Кола, оскільки такий не містить відповідних реквізитів, з яких можливо б було встановити, що саме в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2" було здійснено реалізацію вказаних товарів.

Також, в рахунку, на який посилається відповідач, як на доказ реалізації зазначених товарів, відсутній підпис офіціанта, що обслуговував, а тільки зазначено "Саша". В Акті перевірки відповідач зазначає, що позивачем було реалізовано саме сигарети "BOND", проте в наданому відповідачем рахунку від "23 січня" не вказано марку сигарет, які могли бути реалізовані.

Таким чином, надана відповідачем до суду копія рахунку від "23 січня" не підтверджує факт продажу позивачем товарів, оскільки не ідентифікує місце та суб`єкта реалізації такого, а відтак не може вважатися належним та допустимим доказом.

Враховуючи вище викладене, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено належними та допустимими доказами факт реалізації саме в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2" пачки сигарет "BOND", 50 гр. настоянки, 50 гр. коньяку, одну порції чаю, пляшку Кока Кола, відповідно не було доведено і факт продажу позивачем товарів без проведення розрахункової операції через РРО.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Таким чином, враховуючи, що у межах спірних правовідносин не підтверджено порушення ФОП ОСОБА_1 положень п.1, п. 2 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР, суд приходить до висновку про неправомірність застосованих відповідачем до позивача фінансових санкцій, а відтак вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21 лютого 2019 року № .

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" від 21.02.2019 р. №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) грн.

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 15.08.2019 року.