Справа № 520/8043/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження

16.08.2019 р. № 520/8043/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали заяви Головного управління ДФС України у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енліль" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту (в порядку ст. 283 КАСУ) ,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Харківській області з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту (в порядку ст. 283 КАСУ).

В обґрунтування заяви вказано на наявність підстав, передбачених ст.94 ПК України та ст. 283 КАС України для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача у зв`язку з відмовою у проведенні інвентаризації ТМЦ.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відмову у відкритті провадженні за наявності спору про право за факту оскарження у судовому порядку рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна , вирішення якого представник відповідача просив здійснити без його участі.

Від представника заявника надійшли письмові пояснення, які за своєю суттю є запереченнями проти клопотання представника відповідача.

Так, представник заявника зазначав, що: по - перше, ТОВ "Енліль" подано позов виключно з метою створення штучних умов для закриття провадження з наявністю спору про право, оскільки відповідний позов було не оплачено судовим збором; по - друге, ст. 238 КАС України не містить в собі такої підстави для закриття провадження, як наявність спору про право; по-третє, у правовідносинах, з приводу яких контролюючим органом подано заяву в порядку ст. 283 КАС України мають місце всі підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту

Суд, на підставі ст.ст. 205, 283 КАС України, вважає можливим розглянути заяву Головного управління ДФС у Харківській області в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Так, на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Харківській області видано накази №5602 від 08.08.2019 та №5601 від 08.08.2019 про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Енліль» за адресами, в яких, здійснює господарську діяльність платник податків, а саме: 1) м. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , буд. 9; 2) м. Харків, вул. Достоєвського, буд. 5.

Посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області на підставі зазначених наказів про проведення фактичної перевірки, направлень на перевірку № № 7542, 7541, 7540, 7539, 7538, 7536, 7537 від 08.08.2019 здійснено вихід на адресами, в яких здійснює господарську діяльність ТОВ «Енліль» для проведення перевірки.

ГУ ДФС у Харківській області, окремо, на підставі п. 20.1.9 направило лист №39404/10/20-40-14-10-19 від 08.08.2019 р. «Щодо проведення інвентаризації та надання документів», чим зобов`язало провести інвентаризацію основних засобів, товарно- матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки), який було особисто вручено представнику ТОВ «Енліль».

Під час виходу на перевірку 12.08.2019, посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області були виконані вимоги виходу, порядку та умов допуску до перевірки, передбачені ст. 81 Податкового кодексу України, що вбачаться з того, що відповідач допустив посадовців заявника до перевірки та не висловлював заперечень стосовно процедури її проведення, доказів протилежного суду не надано.

Як вказував заявник, при проведенні перевірки ТОВ «Енліль», були встановлені порушення податкового законодавства, зокрема ст.ст. 20, 85 Податкового кодексу України, а також виявлено перевищення ліміту залишки готівки.

В результаті перевірок, були складені: акт фактичної перевірки від 12.08.2019 №1174/20-32/РРО/33818784 та №1173/20-32/32/PPO/33818784.

Під час проведення фактичної перевірки ТОВ «Енліль», посадові особи контролюючого органу відповідно до п. п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України вимагали проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки). Однак, довіреною особою ТОВ «Енліль» ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, про що був складений Акт №6067/20/40-14-10/33818784 від 12.08.2019 р.

Крім того вищевказані акти фактичних перевірок були підписані уповноваженою особою відповідача з зауваженнями.

Враховуючи вищевикладене, заявник стверджував про неможливість проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Енліль», що унеможливлює здійснити оцінку фактичного обсягу виробленої готової продукції, що, у свою чергу, унеможливлює здійснення ГУ ДФС у Харківській області у повній мірі контролю за дотриманням податкового законодавства господарюючого суб`єкта.

На підставі пп. 94.2.8 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення №39905/10/20-40-14-10-19 від 13.08.2019 року про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача.

Розглядаючи вказану заяву суд приходить до наступних висновків.

Згідно п. 94.1, п.п. 94.2.8 п. 94.2 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно ч.2 зазначеної статті, заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити:1) найменування адміністративного суду;2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника;3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті;4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника;5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються;6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Згідно з частинами 4-6 вказаної статті, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо:1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті;2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку. Ухвалу про відмову в прийнятті заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 24 годин з моменту її постановлення.

У п. 9 Інформаційного листа ВАСУ від « 02» лютого 2011 року № 149/11/13-11 «Про особливості провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби» вказано, що відповідно ... суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, передбачених КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту, оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо.

При цьому, суд зазначає, з посиланням на вказаний лист, що незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов`язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв`язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Крім того, слід вказати, що наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. В такому разі суд також повинен закрити провадження у справі, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за поданням податкового органу.

При цьому, спір про право, в розумінні 283 КАС України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у зазначеній статті.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

У свою чергу, незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, визначених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом.

Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання.

Суд зазначає, що станом на час розгляду вказаної заяви відповідачем оскаржено рішення №39905/10/20-40-14-10-19 від 13.08.2019 року про застосування умовного адміністративного арешту майна у справі № 520/8120/19 шляхом подання 15.08.2019 року відповідного позову.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку, має місце спір про право, а тому, враховуючи факт відкриття провадження по заяві в порядку ст. 283 КАС України, заявлені контролюючим органом вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за заявами контролюючого органу, що зумовлює підстави для закриття провадження.

При розгляді вказаної заяви судом було враховано висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 30.01.2018 р. по справі № 808/3441/14, які, в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування.

Доводи, викладені заявником у письмових поясненнях підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

По - перше, як вказував представник заявника, ТОВ "Енліль" подано позов виключно з метою створення штучних умов для закриття провадження з наявністю спору про право, оскільки відповідний позов було не оплачено судовим збором.

З цього приводу суд вказує, що зазначене лише може свідчити про наявність підстав для залишення такого позову без руху, з огляду на недотримання приписів ст. 161 КАС України, а штучність умов, про яку вказував представник заявника, є його суб`єктивною думкою, яка не підтверджена ніякими доказами.

Крім того, зазначений представник, як уповноважена особа заявника в порядку ст. 283 КАС України, в силу приписів КАС України, не наділений повноваженнями з надання оцінки можливості реалізації ТОВ "Енліль" своїх прав на звернення до суду та способу захисту таких прав, що встановлені ст. 5 КАС України та процесуальних прав останнього, які встановлені ст.ст. 44, 47 КАС України, такими повноваженнями наділений виключно суд.

По - друге, щодо посилань на те, що ст. 238 КАС України не містить в собі такої підстави для закриття провадження, як наявність спору про право.

Відповідно до ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;3) якщо сторони досягли примирення;4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили;7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; 8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 30.01.2018 р. по справі № 808/3441/14 виклав висновки, що наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлено також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. В такому разі суд також повинен закрити провадження у справі, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за поданням податкового органу.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, враховуючи відповідні висновки Верховного Суду, приписи ч.5 ст. 242 КАС України, ті обставини, що заява була подана контролюючим органом в порядку спеціальної норми- ст.283 КАС України , приписи ч.6 ст.7 КАС України, за якими, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування, суд вважає вказані твердження представника заявника необґрунтованими.

По - третє, щодо посилань контролюючого органу, що у правовідносинах, з приводу яких подано заяву в порядку ст. 283 КАС України, мають місце всі підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту.

Суд вказує, що наявність спору про право виключає у суду наявність обов`язку з надання оцінки зазначеному в площині розгляду заяви в порядку ст. 283 КАС України.

Водночас, ч.5 ст. 283 КАС України передбачено можливість звернення контролюючого органу до суду в аспекті відповідних правовідносин в загальному порядку.

Відтак, вказані доводи при наявності спру про право, підлягають оцінці виключно у разі факту звернення ГУ ДФС України до суду в загальному порядку.

Підсумовуючи наведене та, враховуючи факт відкриття провадження, клопотання представника відповідача підлягає частковому задоволенню у спосіб закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 243,283, 294,297 КАС України ,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача - задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за заявою Головного управління ДФС України у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енліль" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту (в порядку ст. 283 КАСУ).

У задоволенні решти клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 24 годин з моменту її складення у повному обсязі в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалу у повному обсязі складено 16 серпня 2019 року.

Суддя Заічко О.В.