Справа № 140/262/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6837/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Бруновська Н.В.,

судді Затолочний В.С.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників

від позивача ОСОБА_7

від відповідача Нікішина Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року ( головуючий суддя Плахтій Н.Б., проголошено в м. Луцьк о 12:43:46, повний текст складено 27.05.2019) у справі № 140/262/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернулася з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці від 03.01.2019 № ХК3293/1441/2НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 335 070 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. 23.11.2018, на підставі направлення №01.01-94/02.03/3507 від 22.11.2018, інспекторами управління Держпраці здійснено спробу провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 , за результатами чого складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК3293/1441/НП від 23.11.2018 та вимогу про надання документів №ХК3293/1441/НД від 23.11.2018, зупинено строк інспекційного відвідування до 04.12.2018.

04.12.2018 інспекторами праці було здійснено спробу провести інспекційне відвідування, за результатами чого складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК3293/1441/2НП від 04.12.2018 та вимогу про надання документів №ХК3293/1441/2НД від 04.12.2018, зупинено строк інспекційного відвідування до 14.12.2018. 17.01.2019 позивач отримала постанову управління Держпраці №ХК3293/1441/2НП/АВ/П/ТД-ФС від 03.01.2019 про накладення штрафу, що прийнята за результатами розгляду акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, від 14.12.2018 №ХК3293/1441/2НП/АВ.

У позові позивач зазначає, що акт інспекційного відвідування вона не отримувала, а про його існування дізналась лише після отримання оскаржуваної постанови. Також зазначає, що на момент проведення інспекційного відвідування позивач знаходилась за кордоном, отже таке відвідування проведено за відсутності позивача. Крім того, звертає увагу на ту обставину, що при проведенні перевірки відповідачем не дотримано вимог щодо оформлення документів та підстав для проведення інспекційного відвідування, з огляду на що порушено вимоги ст.3, п.11 ст.4, п.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V), а тому винесена управлінням Держпраці постанова про накладення штрафу від 03.01.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами адміністративного позову.

Відповідач скористався своїм правом, та подав відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю..

Представник відповідача заперечує проти поданої скарги, просить в задоволені такої відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Наказом управління Держпраці від 21.11.2018 №01.01-07/1848 доручено інспекторам з 23.11.2018 здійснити заходи державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю об`єктом відвідування ФОП ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , місце здійснення діяльності АДРЕСА_2

22.11.2018 відповідачем виписано направлення №01.01-94/02.03/3507 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю у ФОП ОСОБА_2 . Направлення дійсне з 23.11.2018 у термін, визначений п.10 Порядку.

23.11.2018 інспекторами Управління Держпраці здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , магазин жіночого одягу ACTORS. У той же день інспектором відповідача складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК3293/1441/НП, зі змісту якого слідує, що інспекційне відвідування не вдалося провести у зв`язку із створенням перешкод у діяльності інспектора праці, а саме: ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 04.12.2018. Згідно з вимогою про надання документів від 23.11.2018 №ХК3293/1441/НД ФОП ОСОБА_2 зобов`язано у строк до 11 год. 00 хв. 04.12.2018 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Зазначені акт та вимога надіслані на адресу позивача та вручені останній, що підтверджується копією фіскального чеку поштового відправлення №583 та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Аналогічний за змістом акт про неможливість проведення інспекційного відвідування з підстав не надання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, із зупиненням строку його проведення до 14.12.2018 та вимога про надання документів складені інспектором Управлінням Держпраці 04.12.2018.

Зазначені документи також надіслані на адресу позивача, вручені останній, що підтверджується копією фіскального чеку поштового відправлення №939 та повідомленням про вручення поштового відправлення.

14.12.2018 відповідачем складено акт №ХК3293/1441/2НП/АВ інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 , у якому зафіксовано порушення позивачем частин першої та третьої статті 24 КЗпП.

Акт інспекційного відвідування скерований за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_2 , однак поштове відправлення було повернуто без вручення.

19.12.2018 Управлінням Держпраці на адресу позивача скероване повідомлення №0457 про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю 03.01.2019 о 12:15.

За результатами розгляду матеріалів інспекційного відвідування постановою управління Держпраці від 03.01.2019 № ХК3293/1441/2НП/АВ/П/ТД-ФС на відповідача накладено штраф у розмірі 335070 грн.

З такою постановою не погодилась позивач та звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були подані відповідачу витребувані документи. Відтак це свідчить про те, що на момент його проведення уповноважена особа ФОП ОСОБА_2 була присутня, позивач була обізнана про факт проведення контрольного заходу.

Такий висновок суду також узгоджується з тим, що в ході інспекційного відвідування 23.11.2018 були відібрані пояснення в ОСОБА_3 , яка вказала, що працює касиром у ФОП ОСОБА_2 , та по якій в подальшому були подані в управління Держпраці документи щодо оформлення з нею трудових відносин.

Твердження про необізнаність ФОП ОСОБА_2 про проведення інспекційного відвідування спростовуються також тим, що за місцем реєстрації позивача отримувалась поштова кореспонденція, яка надсилалась управлінням Держпраці (акти про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимоги про надання документів, повідомлення про розгляд справи тощо).

Суд не прийняв до уваги доводи позивача про те, що Порядок №295 скасований в судовому порядку, про що 14.05.2019 Шостим апеляційним адміністративним судом прийнято відповідне рішення, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин даний Порядок був чинним, отже підлягав застосуванню відповідачем.

Суд вважав, що дослідженими доказами в їх сукупності підтверджується факт допуску ФОП ОСОБА_2 23.11.2018 до роботи трьох працівників без укладення трудового договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно з приписами ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 зазначено, що Держпраці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з п. 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема і Управління Держпраці у Харківській області.

Відповідно до пунктів 19-21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є: - подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; - виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; - перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); - звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; - неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; - доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; - настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб`єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред`являють керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб`єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: - Держпраці та її територіальних органів; - виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

Таким чином, у частині 5 статті 2 Закону №877-V наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраця та її територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.03.2018 у справі №697/2073/17 (провадження К/9901/2769/18).

Матеріалами справи доведено, що згідно з наказом управління Держпраці від 21.11.2018 № 01.01-07/1848 «Про проведення заходів державного контролю ФОП ОСОБА_2 » інспекторів відділу з питань додержання законодавства про працю зайнятість та інших нормативно-правових актів було направлено для проведення інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 за місцем здійснення діяльності: АДРЕСА_2 . Зі змісту наказу встановлено, що підставою для його прийняття є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Законність видачі даного наказу позивачем не оспорюється.

Для проведення інспекційного відвідування, на підставі наказу від 21.11.2018 № 01.01-07/1848, інспекторам управління Держпраці видано направлення від 22.11.2018 за № 01.01-94/02.03/3507 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, як це визначено частиною другою статті 7 Закону № 877-V.

Пунктом 8 Порядку №295 встановлено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Оскільки предметом перевірки згідно з наказом від 21.11.2018 № 01.01-07/1848 було здійснення державного контролю за додержанням відповідачем законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, що за своєю суттю передбачає виявлення неоформлених трудових відносин, то пункт 8 Порядку №295 дозволяє не повідомляти об`єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Направлення на проведення інспекційного відвідування скеровано на адресу позивача та отримано ФОП ОСОБА_2 , що свідчить про обізнаність останньої про факт проведення інспекційного відвідування за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 .

Щодо посилання апелянта на порушення управлінням Держпраці вимог пункту 6 статті 7 Закону №877-V щодо не надсилання за результатами державного контролю акту інспектування від 14.12.2018 колегія суддів зазначає.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з пунктом 26 Порядку №295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках. Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Як вбачається з матеріалів справи 14.12.2018 відповідачем складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХК3293/1441/2НП/АВ, який у зв`язку із неможливістю особистого вручення направлено ФОП ОСОБА_2 рекомендованим листом з описом документів №780.

Адреса, на яку управлінням Держпраці надсилався акт інспекційного відвідування, є адресою, що зазначена Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Сам по собі факт неотримання акту інспекційного відвідування не може бути підставою для визнання протиправною оскаржуваної постанови та не спростовує наявність встановлених у ньому порушень.

Щодо посилання позивача на невідповідність актів про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимог про надання документів від 23.11.2018 та 04.12.2018 суд вважає, що форма актів про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимог про надання документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, затверджені наказом Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів».

Таким чином, надаючи правову оцінку актам управлінням Держпраці про неможливість проведення інспекційного відвідування, вимоги про надання документів від 23.11.2018 та 04.12.2018, суд встановив, що останні за формою відповідають наказу Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. Зі змісту направлення від 22.11.2018 №01.01-94/02.02/3507, на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування/невиїзного інспектування об`єкту відвідування останнє дійсне з 23.11.2018 у термін визначений у пункті 10 Порядку.

Пунктом 10 Порядку №295 визначено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

З огляду на те, що позивач відноситься до суб`єктів малого підприємництва, суд приходить висновку, що вказане у направленні на проведення заходу державного контролю від 22.11.2018 №01.01-94/02.02/3507 формулювання «направлення дійсне з 23.11.2018 у термін визначений у п.10 Порядку» дає можливість встановити дату початку та закінчення заходу інспектування об`єкта контролю.

Окрім зазначеного 23.11.2018 та 04.12.2018 строк інспекційного відвідування зупинявся до 04.12.2018 та 14.12.2018 відповідно. Водночас акт інспекційного відвідування складений 14.12.2019, тобто в межах двох робочих днів.

Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами першою та третьою статті 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що підставою притягнення до відповідальності є виявлення контролюючим органом факту фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

З акту інспекційного відвідування №ХК3293/1441/2НП/АВ від 14.12.2018 слідує, що в ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 не надано жодних документів, що підтверджують факт трудових відносин з громадянами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 - касир, призначена на посаду з 24.11.2018 згідно наказу від 23.11.2018 № 13-к.

23.11.2018 під час проведення інспекційного відвідування за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності позивача ОСОБА_3 виконувала роботи за посадою касира з 22.10.2018 з режимом роботи з 10 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., з почасовою оплатою праці.

Однак, в письмових поясненнях від 23.11.2018 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що на момент інспекційного відвідування проходили стажування. ОСОБА_3 у своїх поясненнях від 23.11.2018 вказала, що виконує роботу касира.

Твердження позивача про те, що в період проведення інспекційного відвідування вона знаходилась за кордоном, відтак таке відвідування проведено за її відсутності суд спростовує наступним.

Так, частиною 11 статті 4 Закону №877-V визначено, що плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Разом з тим, управління Держпраці при здійсненні контрольних заходів не зобов`язане дотримуватись вимог ч.11 ст.4 Закону №877-V, оскільки такий обов`язок частиною 5 статті 2 цього Закону за ним не закріплений.

Водночас пунктом 9 Порядку №295 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Отже, інспекційне відвідування може проводитись як в присутності об`єкта відвідування, так і в присутності уповноваженої особи.

Відповідно до відомостей паспорта громадянина України для виїзду за кордон та повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.04.2019 №0.184-13338/15-19 ОСОБА_2 в період з 13.10.2018 по 04.01.2019 дійсно знаходилась за межами території України.

Разом з тим, в ході інспекційного відвідування на вимогу інспекторів від імені ФОП ОСОБА_2 до управління Держпраці були надані наступні документи: - копія договору суборенди нежитлового приміщення №15/06 від 15.06.2017, відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 орендує нежитлове приміщення загальною площею 143,2 кв.м., що розташоване на цокольному поверсі в ТРЦ « Французький бульвар» за адресою: АДРЕСА_2 , для розміщення магазину з продажу верхнього одягу та виробів з хутра торгової марки «ACTORS»; - копія наказу №13-К від 23.11.2018 про прийняття ОСОБА_3 з 24.11.2018 на постійну роботу на посаду касира торгового залу, який підписаний ФОП ОСОБА_2 особисто; - копія повідомлення до органу доходів і зборів про прийняття на роботу ОСОБА_3 ; - копія трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладеного 23.11.2018 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на якому проставлений особистий підпис позивача.

Абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.01.2019 за №ХК3293/1441/2НП/АВ/П/ТД-ФС прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 140/262/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 20 серпня 2019 року.