Справа № 160/2989/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2989/19

головуючий суддя І інстанції Лозицька І.О.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Дорс" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року в адміністративній справі № 160/2989/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Ріал Дорс" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними, скасування постанов та припису,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Дорс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ-ФС/186.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю " Ріал Дорс" було подано заяву про забезпечення позову, в якій останнє просило:

- зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ;

- зобов`язати Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу зняти арешт з рахунків позивача, відкритих у банківських установах, накладених постановою від 27.05.2019 року за виконавчим провадженням ВП № 59180081.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю " Ріал Дорс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року скасувати та прийняти судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що правомірність прийняття постанови від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ є предметом судового розгляду, тому виконання останньої до ухвалення рішення у справі може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спору в даній адміністративній справі виступає правомірність прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ-ФС/186.

Зазначена постанова є виконавчим документом, що набрала законної сили з 28.02.2019 року, згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, як вбачається з поданих позивачем документів, 22.05.2019 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матвієнко А.О. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59180081 щодо примусового виконання постанови від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПТД-ФС/186, виданого Головним управлінням Держпраці в Дніпропетровській області.

Поряд з вказаним, 27.05.2019 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матвієнко А.О. було прийнято постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до п. 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013р., не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 27 вказаного Закону, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, з огляду на те, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваної постанови, а також те, що на підставі постанови від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ було відкрито виконавче провадження з її примусового виконання та державним виконавцем накладено арешт на майно позивача, колегія суддів вважає, що наявною є очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дія постанови від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ підлягає зупиненню до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

Також, що стосується вимог позивача про забезпечення позову, шляхом зобов`язання Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу зняти арешт з рахунків позивача, відкритих у банківських установах, накладених постановою від 27.05.2019 року за виконавчим провадженням ВП № 59180081, то суд апеляційної вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки останні суперечать видам забезпечення адміністративного позову, визначеним ст. 151 КАС України та самій природі забезпечення адміністративного позову, тому як фактично є позовними вимогами матеріально-правового характеру, що вирішуються в порядку позовного провадження та у зв`язку з тим, що зупинення дії постанови відповідача від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ має наслідком зупинення здійснення будь-яких виконавчих дій по її примусовому виконанню.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Дорс"- задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року в адміністративній справі № 160/2989/19- скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Дорс" про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.

Зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 28.02.2019 року № ДН-417/1510/НП/СПДТ до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 160/2989/19.

В задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на підставі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя С.В. Сафронова