Справа № 1140/3491/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3491/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:
судді-доповідача Чумака С.Ю.,
суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року в адміністративній справі № 1140/3491/18 (суддя І інстанції Притула К.М.)

за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 21 серпня 2017 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 21 серпня 2017 року включно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що чинним законодавством не передбачений механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди, що в свою чергу унеможливлює виконання рішення суду. Також посилається на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, викладені в листі від 10.02.2016 № 248/3/9/1/108, в якому зазначено, що у зв`язку із змінами до постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 індексація грошового забезпечення військовослужбовцям до окремого роз`яснення Міністерства соціальної політики України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.04.2017 № 112 підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Голованівського районного військового комісаріату Кіровоградської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку дії контракту) (а.с. 10).
Наказом військового комісара Кіровоградського обласного військового комісаріату від 21.08.2017 позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої цієї ж статті (у зв`язку із закінченням стоку контракту), з 21.08.2017 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 11).
При звільненні позивача з військової служби йому було виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% від посадової окладу за період з 01.08.2017 по 21.08.2017; премію у розмірі 420% від посадового окладу за період з 01.08.2017 по 21.08.2017; одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошової забезпечення за період з 01.08.2017 по 21.08.2017. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплачено грошову компенсацію за 2 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік (а.с. 11).
У період з січня 2016 року по листопад 2017 року включно індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, остання виплата індексації відбулась у грудні 2015 року, що також підтверджено довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Не погодившись з не нарахуванням та не виплатою індексації грошового забезпечення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, нормами чинного законодавства прямо передбачено проведення індексації саме грошового забезпечення.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, позивач як військовослужбовець, має право на індексацію грошового забезпечення і таке право відповідачем не оспорюється.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на те, що Кіровоградський військовий комісаріат не є прибутковою установою та не має власних доходів, а повністю фінансується з Державного бюджету України. Джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення є виключно Державний бюджет України. Оскільки під час здійснення планування фонду грошового забезпечення військовослужбовцям на 2016-2017 роки не закладалось та не здійснювалось фінансування такої виплати, можливості для проведення індексації військовослужбовцям не було.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи та погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Кіровоградський обласний військовий комісаріат, відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17.

Крім того, апелянт зазначає що, на теперішній час механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не існує.

Пунктом 6 роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10.02.2016 № 248/3/9/1/108 визначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення Міністерства соціальної політики України.

Разом з тим, відповідач звертає увагу на те, що оскільки механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не існує, а в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не зазначено яким чином необхідно виконувати вказане рішення, провести позивачу індексацію грошового забезпечення не вбачається можливим.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Роз`яснення Міністерства соціальної політики України не є нормативно-правовим актом, а тому не можуть встановлювати порядок нарахування чи припинення виплат індексації грошового забезпечення.

Право на таку індексацію закріплено чинним законодавством України. У зв`язку з цим держава та відповідні державні органи повинні забезпечити реалізацію такого права на проведення індексації грошового забезпечення.

У випадку відсутності механізму проведення нарахування та виплати індексації грошових доходів військовослужбовців за попередні періоди, Держава через відповідні державні органи повинна забезпечити запровадження такого механізму для забезпечення реалізації прав громадян, передбачених чинним законодавством.

Крім того, зазначений Порядок № 1078 затверджений на виконання положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і не встановлює додаткових вимог у виді окремого роз`яснення для нарахування і виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, тобто при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців повинні застосовуватись загальні приписи Порядку № 1078.
Посилання апелянта на неможливість проведення індексації грошових доходів за минулі періоди часу є безпідставними, оскільки така індексація позивачу не проведена з вини саме відповідача, а тому останній і повинен забезпечити її проведення та віднайти такий механізм.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Позивач має право на відновлення порушеного права, а тому колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року в адміністративній справі № 1140/3491/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко