Справа № 826/20818/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2019 року

Київ

справа №826/20818/15

адміністративне провадження №К/9901/6716/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Уханенка С.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року (головуючий суддя - Мазур А.С.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року (головуючий суддя - Грищенко Т.М., судді - Лічевецький І.О., Мацедонська В.Е.)

у справі № 826/20818/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. У вересні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві (далі - відповідач, скаржник), в якому просила:

1.1. визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, які полягають у відмові повернути ОСОБА_1 зайво та незаконно стягнуті з неї кошти за додаткові послуги, за бланк паспорта під час оформлення та видачі паспорта для виїзду за кордон ( НОМЕР_1 , дата видачі 05 червня 2013 року) в розмірі 444 грн. 30 коп. та кошти в сумі 120 грн. 34 коп. за послугу «Внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон», яка з боку відділу з централізованого оформлення документів №3 Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві фактично виконана не була;

1.2. зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в місті Києві повернути ОСОБА_1 зайво та незаконно стягнуті з неї кошти за додаткові послуги, за бланк паспорта під час оформлення та видачі паспорта для виїзду за кордон ( НОМЕР_1 , дата видачі 05 червня 2013 року) в розмірі 444 грн. 30 коп. та кошти в сумі 120 грн. 34 коп. за не виконану фактично додаткову платну послугу;

1.3. стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, які складають 3000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вимоги відповідача щодо сплати позивачем вартості оформлення та видачі паспорта для виїзду за кордон, а також вартості його бланку є протиправними, не ґрунтуються на діючому законодавстві та суперечать практиці Верховного Суду України. Зазначає, що відповідач відмовив у вчиненні дій з повернення, на думку позивача, зайво та незаконно сплачених коштів за отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Однак, позивач наполягає на їх поверненні, як помилково сплачених.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій.

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задоволено:

3.1. Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві щодо відмови повернути ОСОБА_1 кошти за додаткові послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 444 грн. 30 коп. (чотириста сорок чотири гривні 30 коп.) та кошти в сумі 120 грн. 34 коп. (сто двадцять гривень 34 коп.) за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

3.2. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби в місті Києві повернути ОСОБА_1 кошти за додаткові послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 444 грн 30 коп (чотириста сорок чотири гривні 30 коп.) та кошти в сумі 120 грн 34 коп. (сто двадцять гривень 34 коп.) за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

3.3. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу, які складають 3000 грн 00 коп. (три тисячі гривень) та судовий збір у розмірі 73 грн 08 коп. (сімдесят вісім гривень 08 коп.).

4. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість дій, які полягають у стягненні з ОСОБА_1 вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон у розмірі 270 грн. 00 коп. (ставка вартості бланка паспорта за видачу паспорта в 10-денний термін) та оплати послуг ДМС України за оформлення паспорта для виїзду за кордон у розмірі 174 грн. 30 коп. (подвійна ставка послуг ДМС України). Крім того, оскільки послуга «Внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон» з боку Відділу з централізованого оформлення документів №3 Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві виконана не була, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, кошти, стягнуті з ОСОБА_1 у сумі 120 грн. 34 коп. підлягають поверненню останній.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

5. 31 березня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року.

6. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

7. В обґрунтування поданої касаційної скарги Головне управління Державної міграційної служби в місті Києві вказує на те, що суди попередніх інстанцій, не взяли до уваги той факт, що ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон 05.06.2013, тобто раніше, ніж були прийняті постанови Верховного Суду України від 03.12.2013 № 21-416а13 та від 17.12.2013 № 21-441а13. Однак, від моменту прийняття вказаних постанов, змінилося законодавче урегулювання у сфері оплати послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Зокрема, набрали чинність Закон № 5203 (07.10.2012), Закон № 5492 (06.12.2012), постанова Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152 (11.06.2014), наказ МВС України, Міністерства фінансів України від 06.03.2015 № 239/302, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 25.03.2015 № 330/26775 (14.04.2015). Постанови ж Верховного Суду України у вищезазначених справах містять висновки щодо застосування норм Закону № 3857, постанови КМУ від 31.03.1995 № 231 (втратила чинність), від 04.06.2007 № 795 та від 26.10.2011 № 1098, без урахування вищезазначених нормативних актів, які набрали чинності після виникнення спірних правовідносин. Крім того, заявник має право відмовитися від надання замовленої послуги, шляхом подання відповідної заяви, але позивачем це не було зроблено. Відповідач стверджує, що отримання паспорта для виїзду за кордон є правом громадян України, які реалізують його на свій розсуд. Оформлення та видача паспорта здійснюється у встановленому законодавством порядку територіальним органом або підрозділом ДМС України виключно за наявності відповідного письмового волевиявлення особи. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта (у тому числі щодо справляння встановленої законодавством плати), є обов`язковим та не може вважатися порушенням прав особи, оскільки є умовою отримання такого паспорту. Також скаржник посилається на те, що, згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 5203, до набрання чинності законом, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори), плата за надання адміністративних послуг (адміністративний збір) при зверненні за отриманням платних адміністративних послуг сплачується у порядку і розмірах, встановлених чинним законодавством, тобто постановою КМУ № 795 від 04.06.2007 та № 1098 від 26.10.2011.

8. Позивачем не подано відзивів чи заперечення на подану касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2016 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

10. Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві призначено до касаційного розгляду у попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

11. 01 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до відділу централізованого оформлення документів №3 Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві з метою оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

12. Крім заяви - анкети встановленого зразка, позивачем було надано на вимогу працівників Відділу платіжні документи про сплату державного мита у розмірі 340,00 грн., про сплату вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон у розмірі 270 грн. 00 коп. та про оплату послуг ДМС України за оформлення паспорта для виїзду за кордон у розмірі 174 грн. 30 коп.

13. Сплата позивачем вартості бланка паспорта у розмірі 270 грн. 00 коп. та оплати послуг ДМС України за оформлення паспорта для виїзду за кордон у розмірі 174 грн. 30 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Отримувачем вказаних коштів визначено "ГУ ДМСУ в м. Києві".

14. На підставі поданих документів позивачем було отримано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , дата видачі 05 червня 2013 року.

15. На вимогу відділу з централізованого оформлення документів №3 Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві ОСОБА_1 було подано заяву від 01 червня 2013 року про надання ДМС України додаткової послуги «Внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон» на підставі пункту 29 «ПЕРЕЛІКУ платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. N 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1098 (1098-2011-п).

16. Оплата за дану додаткову послугу сумою 120 грн. 34 коп. про «Внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон» підтверджується квитанцією №1/460164 від 01 червня 2013 року.

17. Жодної відмітки про внесення відповідних відомостей про номер та серію другого паспорта позивача для виїзду за кордон ( НОМЕР_1 , дата видачі 05 червня 2013 року) у первинний паспорт для виїзду за кордон ( НОМЕР_3 строк дії від 27.07.2010 до 27.07.2013) на виконання приписів пункту 29 «ПЕРЕЛІКУ платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. N 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1098 (1098-2011-п), відділом з централізованого оформлення документів №3 Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві внесено не було.

18. 08 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві з вимогою повернути їй зайво та незаконно стягнуті кошти за отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон ( НОМЕР_1 , дата видачі 05 червня 2013 року).

19. Листом № 1-14/У965-15 від 13 серпня 2015 року позивача повідомлено, що вимоги відповідача щодо сплати позивачем вартості бланка паспорта у розмірі 120 грн. 34 коп. та за надання послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у розмірі 444 грн. 30 коп., як передумови для надання відповідної адміністративної послуги, є обґрунтованим.

20. ОСОБА_1 вважає наведену інформацію у вказаному вище листі фактичною відмовою у вчиненні дій з повернення, на її думку, зайво та незаконно стягнених коштів за отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон ( НОМЕР_1 , дата видачі 05 червня 2013 року).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

21. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №3857-ХІІ оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

23. У пункті 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою №231 Кабінету Міністрів України 31 березня 1995 року (далі - Правила № 231), закріплено, що для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон подається: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

24. Частина 1 статті 20 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI): За оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обмін та продовження строку дії документів справляється державне мито, а за проведення таких дій за кордоном - консульський збір у порядку та розмірах, визначених законодавством.

25. Частина 11 статті 22 Закону № 5492-VI: Для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон особою, яка проживає за кордоном, крім документів, визначених законодавством, подаються: 1) документ, що підтверджує постійне проживання або тимчасове перебування громадянина України за кордоном (якщо заявник звертається із заявою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до ЗДУ); 2) заява батьків, а якщо батьки не перебувають у шлюбі - того з них, з яким проживає громадянин України, який не досяг шістнадцятирічного віку, або інших представників чи представників закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цим громадянином.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

26. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

27. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

29. Суд зазначає, що пунктом 10 Правил № 231 встановлено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, серед переліку яких не значиться плата за бланк паспорта та додатково за послугу щодо оформлення та видачу вказаного паспорта.

30. Суд погоджується з твердженнями судів попередніх інстанцій, основаних на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 21-416а13 від 03.12.2013, що сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов`язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

31. Суд не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції Верховного Суду України та вважає правомірним використання її судами.

32. Відтак, заслуговують на увагу висновки судів попередніх інстанцій, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведена правомірність та обґрунтованість дій, які полягають у стягненні з ОСОБА_1 вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон у розмірі 270 грн. 00 коп. (ставка вартості бланка паспорта за видачу паспорта в 10-денний термін) та оплати послуг ДМС України за оформлення паспорта для виїзду за кордон у розмірі 174 грн. 30 коп. (подвійна ставка послуг ДМС України).

33. Суд відхиляє посилання скаржника на зміну законодавства від дати прийняття постанов Верховного Суду України, а відтак - неможливість застосування останніх судами попередніх інстанцій з огляду на наступне.

34. Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 зверталася із заявою про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон 01 червня 2013 року. Кошти за сплату держмита та за послуги щодо оформлення і видачу паспорта ОСОБА_1 також здійснювала в цей день - 01.06.2013. Позивачці оформлений даний документ 05 червня 2013 року.

35. Відтак, актуальність та чинність нормативно - правових актів слід визначати, виходячи від дати сплати позивачем коштів за послуги, що становлять предмет спору, тобто - 01.06.2013, а не від 13.08.2015- наданої позивачці відповіді ГУДМС в м.Києві.

36. Крім того, Суд вказує, що Правила № 231 були чинними, станом на момент звернення позивачки із заявою про оформлення паспорта, а частина 1 статті 20 Закону № 5492-VI передбачає необхідність сплати лише державного мита за вказану послугу.

37. Суд також зауважує, що постанова КМУ від 07.05.2014 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», на яку посилається скаржник як на зміну законодавчого регулювання правовідносин у сфері оплати послуг за оформлення паспорта, набрала чинності лише 11.06.2014, тобто, поза межами часових рамок спірних правовідносин щодо підставності оплати деяких видів послуг за оформлення та видачу даного документа. Тому посилання скаржника на прийняття вказаного нормативно - правового акту не заслуговує на увагу, позаяк не має відношення до предмету спірних правовідносин.

38. Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки судів - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

39. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

40. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. Керуючись статтями 341, 343, п.1 ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

42. Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві залишити без задоволення.

43. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

44. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

С. А. Уханенко