Справа № 140/2312/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2312/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Пироги С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного виконавця Пироги Сергія Степановича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернулася із позовом до приватного виконавця Пироги Сергія Степановича (далі - відповідач, приватний виконавець) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.07.2019 про стягнення з боржника основної винагороди, що винесена у виконавчому провадженні №59484699.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59484699 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №078-22-08/07 від 13.03.2007. Стягнення заборгованості з ОСОБА_3 постановлено проводити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.03.2007 - чотирикімнатну квартиру загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виніс постанову про стягнення з ОСОБА_3 основної винагороди в сумі 66655,30 грн.

Позивач вважає постанову від 10.07.2019 про стягнення з боржника основної винагороди незаконною та необґрунтованою. При цьому зазначає, що встановлений спосіб виконання рішення передбачає реалізацію квартири шляхом продажу на прилюдних торгах. Станом на день винесення оскаржуваної постанови будь-якої оцінки вартості іпотечного майна не здійснювалось, прилюдні торги не проводились, з огляду на що відсутні докази того, на основі яких розрахунків приватний виконавець визначив розмір основної винагороди в сумі 66655,30 грн. Також вказує на відсутність правових підстав для винесення оскаржуваної постанови з тих підстав, що приватним виконавцем рішення суду не виконане.

Ухвалою суду від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.1-1а).

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимог ОСОБА_3 не визнав та зазначив, що в силу вимог частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди. Оскільки рішення суду, виконання якого здійснюється в межах виконавчого провадження №59484699, є рішенням про стягнення коштів в сумі 666552,95 грн, а не рішенням про передачу майна, як зазначає позивач, то сума основної винагороди становить 10% від суми стягнення - 66655,30 грн. З наведених підстав просив в позові відмовити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, врахувавши правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №819/1116/17.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 17.02.2019 Луцький міськрайонний суд Волинської області видав виконавчий лист №161/335/16-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №078-22-08/07 від 13.03.2007 в загальній сумі 661591,02 грн. та з кожного по 4961,93 грн сплаченого судового збору. Стягнення заборгованості з ОСОБА_3 постановлено провести шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.03.2007 - чотирикімнатну квартиру загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки згідно Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною продажу предмета іпотеки, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (а.с.27).

За вказаним виконавчим листом 10.07.2019 приватний виконавець відкрив виконавче провадження №59484699 (а.с.18).

Крім того, 10.07.2019 у вказаному виконавчому провадженні відповідач виніс постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_3 основної винагороди в сумі 66655,30 грн (а.с.19).

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові про стягнення з боржника основної винагороди, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Закону №1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною сьомою статті 31 Закону №1403-VIII передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок №643).

Відповідно до пункту 19 вказаного Порядку приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Частиною третьою статті 45 Закону №1404-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, слід дійти висновку про те, що одночасно із відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець виносить постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом. При цьому виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди проводиться в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Як слідує з матеріалів справи, 10.07.2019 відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №59484699 з виконання виконавчого листа №161/335/16-ц, виданого 17.01.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області. Одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження №59484699 приватний виконавець виніс постанову у даному виконавчому провадженні про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 66655,30 грн, що становить 10 % суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Таким чином, оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у приватного виконавця були відсутні, то ним правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та стягнуто основну винагороду приватного виконавця.

При цьому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що оскільки оцінка вартості іпотечного майна не проведена, тому приватним виконавцем неправомірно, без будь-яких розрахунків визначено суму основної винагороди.

Так, як слідує з виконавчого листа №161/335/16-ц, виданого 17.01.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, за рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №078-22-08/07 від 13.03.2007 в сумі 661591,02 грн. та з кожного по 4961,93 грн сплаченого судового збору, що в загальній сумі складає 666552,95 грн. Отже, 10% від суми основної винагороди приватного виконавця, що підлягає стягненню, становить 66655,30 грн, яка і стягнута приватним виконавцем згідно з оскаржуваною постановою.

Водночас встановлений судовим рішенням порядок стягнення заборгованості шляхом реалізації іпотечного майна на прилюдних торгах не впливає на визначення розміру основної винагороди приватного виконавця, оскільки така винагорода визначається у відсотках від суми, що підлягає стягненню.

Разом з тим суд вважає, що у зв`язку із нормативним визначенням розміру основної винагороди приватного виконавця у частині третій статті 31 Закону №1403-VIII та пункті 19 Порядку №643 не наведення відповідачем чіткого розрахунку основної винагороди у оскаржуваній постанові від 10.07.2019 саме по собі не може слугувати достатньою підставою для визнання її протиправною та скасування.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №819/1116/17, оскільки спірні правовідносини у цій справі не є тотожними розглядуваним у даному випадку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що приватний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій