Справа № 448/1653/16-а
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1653/16-а
Провадження № 2-а/448/36/19
Р І Ш Е Н Н Я
08.08.2019 року м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білоуса Ю.Б.,
за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,
учасників справи:
представник позивача адвокат Іванова О.О.,
позивач ОСОБА_1 не з`явилася,
представник відповідача Судововишнянської міської ради не з`явився,
третя особа ОСОБА_2 не з`явилася,
представник третьої особи ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , адвокат Голубінка Л.В. не з`явилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області (правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
Позивачка 08.12.2016 року звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що є власником будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,06 га, належної до даного будинку.
Вказує, що з північної та південної сторони земельної ділянки розташовані проїзди, якими користуються сусіди для проїзду/проходу до своїх земельних ділянок. Проїзд/прохід до ділянок сусідів також існує з іншої сторони вулиці. З приводу користування проїздами неодноразово виникали судові спори.
Зазначає, що висновком №3217 від 25 грудня 2014 року судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що наявність двох проїздів, один із яких безпосередньо примикає до будинку суперечить п.3.22. ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", а експлуатація проїзду із південної сторони неможлива, оскільки це призводить до руйнування будинку та суперечить плануванню території. Указаний висновок Довгомостиською сільською радою не оскаржувався.
Вказує, що вона написала заяву до відповідача, у якій просила внести зміни у містобудівну документацію, виключивши із неї проїзд із південної сторони будинку АДРЕСА_1 . Заява була надіслана 12 липня 2016 року із повідомленням про вручення. Відповідачем заява отримана 14 липня 2016 року. Однак, на порушення приписів установлених законодавством відповідь на заяву їй не дали, зміни у містобудівну документацію не внесли.
З огляду на наведене, просить суд визнати незаконною бездіяльність Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області щодо невнесення змін у містобудівну документацію с.Бортятин Мостиського району Львівської області за заявою ОСОБА_1 від 11 липня 2016року, а також зобов`язати відповідача внести зміни у містобудівну документацію с.Бортятин Мостиського району Львівської області, виключивши із неї проїзд із південної сторони будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 31.01.2017року (а.с.22) відкрито провадження у даній справі.
В ході розгляду справи, ухвалою суду від 16.08.2018року (а.с.82) залучено ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
12.12.2018року представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області (правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області) подав до суду письмові пояснення (а.с.98,99), в яких зазначає, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені, виходячи із наступного. Вказує, що ОСОБА_5 - покійний батько ОСОБА_1 , яка є його правонаступником, після його смерті, вже звертався до суду з аналогічними позовними вимогами і вказаний спір щодо проїзду, неодноразово, вирішувався судами різних інстанцій, в тому числі й Верховним Судом України. Зокрема рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.10.2003 року встановлено, що генеральним планом забудови с. Бортятин та планом забудови земельної ділянки ОСОБА_5 передбачено проїзди з обох сторін. Згідно плану забудови земельної ділянки розміри будинку повинні становити 10.0 х 8.0 м., а в натурі становлять 9.2 х 10.77 м., в зв`язку з чим будинок з південної сторони за рахунок самовільно добудованої веранди (2.77 м.) доходить до проїзду. Вважає, що саме через вищевказану добудову веранди проїзд не відповідає вимогам ДБН, оскільки до житлових та громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 метрів від стін, придатні для проїзду пожежних машин, однак при його проектуванні в генплані села вимоги були дотримані.
12.12.2018року представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Голубінка Л.В. подала до суду письмові пояснення (а.с.100-103), в яких зазначає, що проти позову заперечує повністю, вважає позовні вимоги необґрунтованими з огляду на наступне. Зокрема, зазначає, що подібний спір вирішувався судами неодноразово. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.10.2003 року (набрало законної сили) встановлено, що генеральним планом забудови с. Бортятин та планом забудови земельної ділянки ОСОБА_5 передбачено проїзди з обох сторін. Також даним рішенням встановлено, що генеральним планом забудови с. Бортятин та планом забудови земельної ділянки ОСОБА_5 передбачено проїзди з обох сторін. Згідно плану забудови земельної ділянки розміри будинку повинні становити 10.0 х 8.0 м., а в натурі становлять 9.2 х 10.77 м., в зв`язку з чим будинок з південної сторони за рахунок самовільно добудованої веранди (2.77 м.) доходить до проїзду. Таким чином, самовільність добудови веранди до будинку позивача було встановлено за рішенням суду. Вищевказані встановлені судом обставини мають преюдиційне значення для вирішення даного спору. Вказує, що спірний проїзд зазначений у генеральному плані села Бортятин та такий є подібним до багатьох інших проїздів села. Обмежуючи певних мешканців села Бортятин у користуванні проїздом, створюється нова судова практика, яка дозволяє іншим мешканцям села звертатись до суду із аналогічними вимогами щодо заборони користування громадськими проїздами. Крім того, за оскаржуваним рішенням суду для ОСОБА_2 проїзд фактично стає тупиковим. В такому разі потрібно щоб він відповідав вимогам п. 3.22 ДБН 360-92**«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» згідно яких довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об`їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожна. Вказані вимоги ДБН виконати неможливо. Вважає, що будь які зміни пов`язані з внесенням у містобудівну документацію с. Бортятин, Мостиського району Львівської області, щодо виключення із неї проїзду із південної сторони будинку АДРЕСА_1 . Зеленій впливають на права, свободи та інтереси ОСОБА_2 та на права інших сусідів, які користуються даним проїздом, а тому в задоволенні позовної заяви просить відмовити.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Іванов О.О. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.
Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області (правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області) в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.
Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Голубінка Л.В. в судове засідання на 08.08.2019року не з`явилася. Під час попередніх судових засідання проти позову заперечувала з підстав, викладених нею у письмових поясненнях від 12.12.2018року.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.04.2013року належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . До складу будинку входять дві веранди.
Право власності на даний житловий будинок перейшло до позивачки ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно даних технічного паспорта на вищевказаний житловий будинок (а.с.6-9), складеного КП «Мостиське РБТІ» станом на 09.02.2006року, будинок був побудований у 1965 році.
Земельну ділянку під забудову вищевказаного житлового будинку ОСОБА_5 було виділено на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Росія» Городоцького району Львівської області від 20.09.1962 року.
Рішенням 2-ї сесії 5-го скликання Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області від 11.05.2006року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку гр. ОСОБА_5 для індивідуального житлового будівництва (ІЖБ) 0,06га в с АДРЕСА_1 . Зобов`язано гр. ОСОБА_5 виготовити Державний акт на право власності на землю та використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням.

Земельна ділянка під вищевказаним житловим будинком та призначена для його обслуговування належним чином не приватизована. Технічна документація про виконані роботи з підготовки та видачі державного акта на право власності на землю гр. ОСОБА_5 не затверджена, державний акт на право власності на земельну ділянку під вищевказаним житловим будинком ОСОБА_5 не видавався.

По дві сторони вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 розташовані спільні проїзди загального користування, які сполучаються з центральною вулицею села з одного боку, та вулицею вздовж річки з іншого боку. Вказані спільні проїзди проходять до житлових будинків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та відносяться до земель комунальної власності територіальної громади села.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 - третій особі у справі, належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок був подарований ОСОБА_2 на підставі Договору дарування будинку від 07.02.2008року ОСОБА_7 , якому будинок належав на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.09.2006року.

Земельну ділянку під забудову вищевказаного житлового будинку ОСОБА_7 було виділено на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Росія» Городоцького району Львівської області від 02.04.1962 року.

При цьому, у плані відводу земельної ділянки гр. ОСОБА_7 , затвердженому виконкомом Городоцької районної Ради Депутатів трудящих 14.04.1962 року, а також у проекті забудови земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_7 , затвердженому районним архітектором Мостиського району 05.11.1996року, було передбачено вищевказані спільні проїзди загального користування з обох боків житлового будинку.

Також спільні проїзди загального користування з обох боків житлового будинку є зазначені і у плані відводу земельної ділянки гр. ОСОБА_5 , затвердженому виконкомом Городоцької районної Ради Депутатів трудящих 24.11.1962 року.

Крім того, судом встановлено, що у 2003 році ОСОБА_5 звертався до Мостиського районного суду Львівської області з позовом до Довгомостиської сільської ради, відділу містобудування та архітектури Мостиської райдержадміністрації та Львівського філіалу інституту землеустрою «Укрземлепроект» про внесення змін в генеральний план забудови с. Бортятино Мостиського району та в план забудови його земельної ділянки. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.10.2003 року у даній цивільній справі № 2-553 встановлено, що генеральним планом забудови с. Бортятин та планом забудови земельної ділянки ОСОБА_5 передбачено проїзди з обох сторін. Згідно плану забудови земельної ділянки розміри будинку повинні становити 10.0 х 8.0 м., а в натурі становлять 9.2 х 10.77 м., в зв`язку з чим будинок з південної сторони за рахунок самовільно добудованої веранди (2.77 м.) доходить до проїзду.

Згідно з висновком експерта Львівського НДІСЕ №3217 від 25.12.2014року (а.с.11,12) з технічної точки зору наявність біля житлового будинку з двох його сторін проїздів, зокрема з південної сторони будинку на відстані 3 (трьох) метрів 40 см від краю стіни житлового будинку, при умові, що обидва сусіди зі своїх земельних ділянок мають виїзд на центральну дорогу села зі сторони річки, не можлива, так як суперечить п.3.22 ДБН 360-92** «Містобудування і забудова міських і сільських поселень»; знаходження спірного проїзду з південної сторони на відстані 3,40 м від краю стін житлового будинку та рух по ньому легкового та вантажного транспорту можуть спричиняти шкоду, зокрема утворенню тріщин будинку та його осідання; зі спірного проїзду є виїзд на центральну вулицю і до річки, але в частині розташування житлового будинку № АДРЕСА_2 він не відповідає вимогам п.3.22 ДБН 360-92** «Містобудування і забудова міських і сільських поселень». Будинки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розташовані нижче будинку №73 (в напрямку річки) і до дороги зі сторони річки вони можуть проїхати по цьому проїзду, але до центральної вулиці (повз будинок №73) проїхати вони не зможуть, що зумовлено невідповідністю розташування будинку №73 вимогам ДБН.

Вищевказані обставини було встановлені у постанові Апеляційного суду Львівської області від 13.02.2018року у цивільній справі №448/2015/13-ц, яка на теперішній час набрала законної сили, а тому такі у відповідності до положень ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної адміністративної справи.

Так, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, 11 липня 2016року позивач ОСОБА_1 звернулася до Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області відповідач у справі) із заявою (а.с.13,14), у якій просила внести зміни у містобудівну документацію, виключивши із неї проїзд із південної сторони будинку АДРЕСА_1 . Дана заява була надіслана 12 липня 2016 року із повідомленням про вручення та отримана адресатом 14 липня 2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №200 (а.с.15).

Однак, жодної відповіді за результатами розгляду вказаної заяви позивач не отримала (матеріали справи такої не містять), зміни у містобудівну документацію не внесені.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області позивач скористалася своїм правом оскаржити таку у судовому порядку, звернувшись із даним адміністративним позовом до суду.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної бездіяльності та доказів, які б спростовували обставини, на які покликається позивач.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011року, генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно статті 17 цього Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Відповідно до статей 25, 26 цього Закону режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

За положеннями ст.ст.38, 39 Земельного кодексу України, до житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

У відповідності до пунктів 34 та 42 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до компетенції сільських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; внесення змін до місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно статті 12 Закону України "Про основи містобудування" до компетенції сільських рад та їх виконавчих органів належить затвердження та зміни генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій, детальних планів територій.

Сільська рада та її виконавчі органи є органами, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності (стаття 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", стаття 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

Як встановлено судом, орган місцевого самоврядування та інші заінтересовані особи не ставили питання щодо неправомірності будівництва веранди у будинку позивача ОСОБА_1 і неправомірності реєстрації права власності на будинок з верандою, яка перебуває на відстані до проїзду, що не відповідає п.3.22 ДБН 360-92** «Містобудування і забудова міських і сільських поселень», та в зв`язку з цим фактичним унеможливленням використання проїзду відповідно до генерального плану населеного пункту.

А відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про самовільне будівництво будинку позивача ОСОБА_1 , реєстрація права власності на будинок, в склад якого входять дві веранди, ніким не оспорювалась, суд вважає, що доводи відповідача та представника третьої особи про те, що саме через добудову веранди спірний проїзд не відповідає вимогам ДБН, є безпідставними.

Таким чином, оскільки реєстрація права власності ОСОБА_1 на будинок не скасована, проїзд біля її будинку не відповідає п.3.22 ДБН 360-92** «Містобудування і забудова міських і сільських поселень», що встановлено висновком експерта Львівського НДІСЕ №3217 від 25.12.2014 року, суд вважає, що порушене право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом внесення відповідних змін у містобудівну документацію с.Бортятин.

За органами місцевого самоврядування, згідно із статтею 143 Конституції України, закріплено обов`язок вирішення питань, віднесених законом до їх компетенції.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 зверталася до відповідного органу місцевого самоврядування, до компетенції якого належить вирішення відповідно до закону питань, зокрема і щодо внесення змін до містобудівної документації, однак таке звернення позивача було проігноровано, то з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно правових відносин від порушень з боку відповідача, суд вважає необхідним даний адміністративний позов задовольнити та визнати незаконною бездіяльність Довгомостиської сільської ради щодо невнесення змін у містобудівну документацію с.Бортятин Мостиського району Львівської області за заявою ОСОБА_1 від 11 липня 2016року, а також зобов`язати Судововишнянську міську раду Мостиського району Львівської області (як правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області) внести зміни у містобудівну документацію с.Бортятин Мостиського району Львівської області, виключивши із неї проїзд із південної сторони будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору на суму 551,20гривень (а.с.20) слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області (правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною бездіяльність Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області щодо невнесення змін у містобудівну документацію с.Бортятин Мостиського району Львівської області за заявою ОСОБА_1 від 11 липня 2016року.

Зобов`язати Судововишнянську міську раду Мостиського району Львівської області (правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області) внести зміни у містобудівну документацію с.Бортятин Мостиського району Львівської області, виключивши із неї проїзд із південної сторони будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області; місцезнаходження: м.Судова Вишня, пл.І.Франка, 14, Мостиського району Львівської області; ;

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09.08.2019року.