Справа № 640/1253/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 серпня 2019 року справа №640/1253/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доПенсійного фонду України (далі по тексту - відповідач, ПФУ)
провизнання протиправною відмову ПФУ у поверненні сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивачу та зобов`язання відповідача повернути позивачу сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розмірі 12 528,32 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до ПФУ, оскільки вважає, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений ним у зв`язку з придбанням житла вперше, тому що згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування; а тому сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 12 528,32 грн., підлягає поверненню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/1253/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що органи Пенсійного фонду України не володіють інформацією стосовно черговості придбання житла; оскільки позивачем не було доведено купівлі житла вперше, підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, відповідач вказав, що ПФУ як центральний орган виконавчої влади не здійснює облік надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та не веде облік таких надходжень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №1320, позивач купив (прийняв у власність) квартиру АДРЕСА_1 .

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 12 528,32 грн. (1% вартості квартири), що підтверджується наявною у справі копією квитанції від 09 листопада 2018 року №11.0.0..1.

Вважаючи, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач звернувся до ПФУ із адвокатським запитом від 26 листопада 2018 року про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування позивачу.

За результатами розгляду заяви позивача ПФУ у листі від 04 грудня 2018 року за №40640/03-19 повідомило позивача про відсутність підстав для повернення помилково сплачених коштів, оскільки законодавчо не визначено перелік документів та уповноважений орган, які б підтверджували, що особа придбаває житло вперше, а ПФУ не наділений повноваженнями визначати осіб, які придбавають житло вперше.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 151 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі по тексту - Порядок) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 153 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в обов`язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна; проте, особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначає позивач у позовній заяві, нерухоме майно ним придбано майно вперше, до укладення договору купівлі-продажу квартири інша нерухомість ним не придбавалася.

При цьому, доказів, які б підтверджували придбання позивачем нерухомого майна вдруге чи втретє, матеріали справи не містять.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 листопада 2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи, відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 іншого нерухомого майна, ніж придбана ним квартира АДРЕСА_1 , відсутні.

Таким чином, за відсутності протилежного, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин позивач придбав житло вперше, а тому звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд зазначає, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

У той же час, оскільки на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доказування, саме відповідач, зобов`язаний довести факт, що позивач зобов`язаний сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та придбав житло не вперше.

На думку суду, відсутність механізму встановлення органами Пенсійного фонду України обставин придбання житла конкретними особами вперше, не є підставою для позбавлення законодавчо встановлених пільг по сплаті збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та звуження існуючих прав особи.

Отже, суд вважає, що позивач помилково сплатив до бюджету збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 12 528,32 грн.

Механізм повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету визначений у Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

При цьому, механізм здійснення органами Пенсійного фонду України, зокрема, обліку надходження сум внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, регулюється Порядком ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року №21-2 (далі по тексту - Порядок №21-2).

Пунктом 1.3 Порядку №21-2 передбачено, що облік надходження сум платежів ведеться спеціалістами відділу обліку надходження платежів управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах та районах у містах, а також у містах та районах (далі - органи Пенсійного фонду).

Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 Порядку №21-2 облік сплачених сум за платежами, які на певну дату надійшли понад суми, що належать до сплати, визначені як безпосередньо у звітності платника, так і за іншими документами, відображається відповідним органом Пенсійного фонду в картках особових рахунках платників у графі "Переплата".Суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання органів Пенсійного фонду, що контролюють справляння надходжень до бюджету сум внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

У той же час, пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 (далі по тексту - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Завдання та повноваження Пенсійного фонду України визначені, відповідно пунктами 4-6 Положення.

Зокрема, відповідно до абзацу другого підпункту 4 пункту 6 Положення №280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень відповідно до законодавства.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відповідно до пункту 1 якого, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно з приписами пункту 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надходження від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства.

З аналізу наведених норм вказаних положень вбачається, що ведення обліку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, його надходження та платників даного збору, наділене повноваженнями здійснювати виключно територіальне управління Пенсійного фонду України.

У свою чергу, Пенсійний фонд України, як центральний орган виконавчої влади лише контролює роботу територіальних органів.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (житла), діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначні законом.

З огляду на зазначене у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача повернути позивачу сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розмірі 12 528,32 грн. через відсутність у відповідача відповідних повноважень на виконання таких дій.

Суд зауважує, що в даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав, свобод та інтересів, які він вважає порушеними суб`єктом владних повноважень, а саме Пенсійним фондом України.

При цьому суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись із заявою про повернення помилково сплачених коштів до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Пенсійний фонд України (01601, м. Київ14, вул. Бастіонна, 916; ідентифікаційний код 00035323).

Суддя В.А. Кузьменко