Справа № 160/2443/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Справа № 160/2443/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "УКРБУДШЛЯХ-Д" до Відповідача-1: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень від 22.03.2018р. та №1005668/25515231, №1005659/25515231, №1005672/25515231, №1005657/25515231, №1005660/25515231, №1005663/25515231, №1005671/25515231, №1005662/25515231 від 29.11.2018р., зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "УКРБУДШЛЯХ-Д" звернулося з адміністративним позовом до Відповідача-1: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Державної фіскальної служби України та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про внесення позивача як такого, що відповідає критеріям ризиковості від 22.03.2018 року (протокол засідання комісії, яка приймає рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 22.03.2018) до переліку ризикових платників;

- зобов`язати Відповідача-1 виключити позивача з переліку ризикових платників податку з урахуванням встановлення відсутності відповідності позивача критеріям ризиковості платника податку;

- визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

* №1005668/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005662/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005672/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005657/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005660/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005663/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005671/25515231 від 29.11.2018 року;

* №1005659/25515231 від 29.11.2018 року.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №8 від 18.10.2018 року; №19 від 22.10.2018 року; №20 від 24.10.2018 року; №21 від 29.10.2018 року; №9 від 19.10.2018 року; №11 від 22.10.2018 року; №17 від 31.10.2018 року; № 10 від 16.10.2018 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання вимог договорів підряду №01/09 від 19.09.2018р., №68 від 16.03.2018р., №20170727 від 18.12.2017р., №02/06 від 04.06.2018р., позивачем було складено та направлено для реєстрації у ЄРПН податкові накладні №8 від 18.10.2018р., №19 від 22.10.2018р., №20 від 24.10.2018р., №21 від 29.10.2018р., №9 від 19.10.2018р., №11 від 22.10.2018р., №17 від 31.10.2018р., №10 від 16.10.2018р. Зазначені податкові накладні були прийняті контролюючим органом, проте їх реєстрацію було зупинено у зв`язку з тим, що дані податкові накладні відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку та підприємству було запропоновано надати пояснення та/або копії документів достатніх для прийняття рішень про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. З метою належної реєстрації зазначених податкових накладних, позивачем були направлені контролюючому органу повідомлення про подання пояснень та копій документів на підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненим податковим накладним, проте, 29.11.2018р. відповідачем-1 були прийняті оспорювані рішення №1005668/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 18.10.2018р., №1005659/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №19 від 22.10.2018р., №1005672/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 24.10.2018р., №1005657/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 29.10.2018р., №1005660/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 19.10.2018р., №1005663/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 22.10.2018р., №1005671/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №17 від 31.10.2018р., №1005662/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 16.10.2018р., з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Позивач вважає вказані рішення контролюючого органу незаконними та необґрунтованими, оскільки вони не містять інформації про те, які саме документи не надані, у них не наведено обґрунтованих причин відмови в реєстрації спірних податкових накладних, тоді як позивач стверджує, що ним були надані усі необхідні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій по всім зупиненим податковим накладним. В обґрунтування позову в частині зобов`язання відповідача-2 (ДФС України) зареєструвати в ЄРПН вказані вище податкові накладні позивач зазначає, що згідно п.19, п.20 Порядку №1246 повноваження щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН залишилися за ДФС України і з 24.03.2018р. Щодо віднесення позивача до переліку ризикових платників податку, то позивач вказує на протиправність такого рішення контролюючого органу, оскільки позивач не відповідає жодному з Критеріїв ризиковості платника податків, визначених листом ДФС України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018р., а внесення товариства до переліку ризикових перешкоджає здійсненню його нормальної господарської діяльності, так як всі подані для реєстрації в ЄРПН податкові накладні товариства автоматично зупиняються, що створює додаткові перешкоди в здійсненні господарських операцій, а також руйнує ділову репутацію підприємства перед контрагентами. У відповідях на відзиви від 24.04.2019р. посилається на ті ж самі обставини (а.с.91-94,100-104 том 3).

Ухвалою суду від 01.04.2019р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідачів-1, 2 , зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с. 2 том 1).

Вказана ухвала суду разом із копією позову та доданих до нього документів була отримана: Відповідачем-1 02.04.2019р.; Відповідачем-2 02.04.2019р. та 08.04.2019р., що підтверджується електронним повідомленням та поштовим повідомленням, наявними в матеріалах справи (а.с.69, 71 том 3).

19.04.2019р., на виконання вимог вказаної ухвали суду, Відповідач-1 (Головне управління ДФС у Дніпропетровській області) подав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що критерії ризиковості платника податку визначено листом ДФС України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018р. Позивача включено до переліку ризикових згідно протоколу №1 від 22.03.2018р., як такого, що відповідає п.1.6 Критерії ризиковості платника податку. Також, Відповідач-1 зазначає, що підстави для зупинення реєстрації в ЄРПН, а також порядок та умови для прийняття рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації ПН/РК у ЄРПН визначені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р. та Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. Відповідач-1 вказує на те, що оспорювані рішення щодо відмови у реєстрації спірних податкових накладних комісією регіонального рівня було прийнято правомірно з підстав того, що згідно до пояснень наданих по податковим накладним, виписаним на ПАТ "ПІДПРИЄМСТВО 3 II "IHTEPKEPAMA" з номенклатурою на будівництво під`їзної залізничної колії комплексу з виробництва керамограніту Ділянка ПК 0-4+15м, в т.ч. стрілка №5 податкові накладні складені на передплату, але підприємством не надана виписка банку, платіжне доручення, картка рахунку 361; згідно до пояснень наданих по податковим накладним, виписаним на ПАТ "ПРОМВИБУХ" податкові накладні складені на передплату, але підприємством не надана виписка банку, платіжне доручення, картка рахунку 361; по податковій накладній, виписаній на TOB "ІНТЕРПРОЕКТ GMBH" не надані первинні документи які були підставою для складання податкової накладної, відсутні виписка банку, платіжне доручення, картка рахунку 361, акт виконаних робіт від 16.10.2018 на суму 84493,93 грн.; по податковій накладній, виписаній на TOB "ІНТЕРПАЙП HIKO ТЬЮБ" зазначено, що податкова накладна складена на підставі акту виконаних робіт від 31.10.2018 на суму 82800,0 грн. в т.ч. ПДВ у сумі 13800,00 грн. та згідно акту про виконання робіт з поточного обслуговування під`здної залізничної колії використовувалися наступні матеріали: шпали дерев`янні та залізобетонні, ізовтулки, полушпалки, резина для заміни прокладок, але підприємством не надано договори з контрагентами, платіжні доручення, видаткові накладні на придбання матеріалів, а тому вважає, що оспорювані рішення прийняті відповідно до норм чинного законодавства та в установленому порядку, а вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають (а.с.76-78 том 3).

Також і 19.04.2019р., на виконання вимог вказаної ухвали суду, Відповідач-2 (ДФС України) подав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що реєстрація податкових накладних у ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу ДФС України та законодавець надав відповідному державному органу і його посадовим особам на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінських рішень, та вимоги позивача про зобов`язання зареєструвати спірні податкові накладні є похідними вимогами до ДФС України від вимог до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, оскільки скасування рішення відповідної комісії контролюючого органу є самостійною підставою для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 28 Порядку (а.с.87-88 том 3).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 31.05.2019р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «УКРБУДШЛЯХ-Д» з 17.02.1998р. зареєстровано як юридична особа за адресою: 49083, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 29, офіс 210, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності підприємства є будівництво залізниць і метрополітену, що підтверджується копіями виписки з ЄДРПОУ та витягу з реєстру платників податку на додану вартість (а.с.52, 62 том 1).

19.09.2018р. між ТОВ НВП «УКРБУДШЛЯХ-Д» (Підрядник) та ПАТ «Підприємство з іноземними інвестиціями «ІНТЕРКЕРАМА» (Замовник) було укладено договір підряду на виконання робіт №01/09, за умовами якого позивачем надавалися Замовнику послуги з будівництва під`їзної залізничної колії, що підтверджується копіями відповідного договору та наявними в матеріалах справи документами (а.с.189-249 том 1, а.с.1-93 том 2).

Також, 16.03.2018р. між ТОВ НВП «УКРБУДШЛЯХ-Д» (Підрядник) та ПАТ «ПРОМВИБУХ» (Замовник) було укладено договір підряду на виконання робіт з ремонту залізничної колії №68, за умовами якого позивачем надавалися Замовнику послуги з виконання робіт по ремонту залізничної колії, що підтверджується копіями відповідного договору та наявними в матеріалах справи документами (а.с.94-153 том 2).

Окрім того, 18.12.2017р. між ТОВ НВП "УКРБУДШЛЯХ-Д" (Виконавець) та ТОВ "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» (Замовник) було укладено договір №20170727, за умовами якого позивач виконував роботи з поточного утримання всіх під`їзних залізничних колій Замовника, що підтверджується копіями відповідного договору та наявними в матеріалах справи документами (а.с.154-163 том 2).

Також і 04.06.2018р. між ТОВ НВП "УКРБУДШЛЯХ-Д" (Підрядник) та ТОВ "ІНТЕРПРОЕКТ GMBH» (Замовник) було укладено договір підряду №02/06, за умовами якого позивач виконував роботи по будівництву під`їзної залізничної колії зернового елеватора, що підтверджується копіями відповідного договору та наявними в матеріалах справи документами (а.с.164-248 том 2).

Згідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України, позивачем за вказаними господарськими операціями було оформлено податкові накладні №8 від 18.10.2018р., №19 від 22.10.2018р., №20 від 24.10.2018р., №21 від 29.10.2018р., №9 від 19.10.2018р., №11 від 22.10.2018р., №17 від 31.10.2018р., №10 від 16.10.2018р., що підтверджується їх копіями (а.с.69-77 том 1).

Вказані вище податкові накладні були надіслані позивачем для реєстрації у встановленому законодавством порядку у ЄРПН та згідно копій Квитанцій від 13.11.2018р. та від 14.11.2018р. реєстрацію вказаних накладних було зупинено з підстав того, що вони відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку та підприємству було запропоновано надати пояснення та/або копії документів достатніх для прийняття рішень про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН., що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.78-85 том 1).

З метою проведення реєстрації вищевказаних податкових накладних позивачем були надані контролюючому органу Повідомлення №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 від 26.11.2018р. з поясненнями та документами, що підтверджують реальність здійснення операцій по зупиненим податковим накладним, що підтверджується копіями відповідних повідомлень та Квитанцій №1 та №2 про їх прийняття до розгляду, наявними в матеріалах справи (а.с.107-129 том 1).

29.11.2018р. Відповідачем-1 (Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області) були прийняті оспорювані рішення №1005668/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 18.10.2018р., №1005659/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №19 від 22.10.2018р., №1005672/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 24.10.2018р., №1005657/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 29.10.2018р., №1005660/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 19.10.2018р., №1005663/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 22.10.2018р., №1005671/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №17 від 31.10.2018р., №1005662/25515231 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 16.10.2018р., з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, що підтверджується їх копіями, наявними у справі (а.с.130-145 том 1).

В подальшому, позивачем вживалися заходи щодо адміністративного оскарження оспорюваних рішень, проте, рішеннями Комісії з питань розгляду скарг від 17.12.2018р., скарги позивача залишені без задоволення, а рішення без змін, що підтверджується копіями відповідних скарг та рішень, наявних в матеріалах справи (а.с.146-188 том 1).

Окрім того, 17.01.2019р. позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із запитом на отримання публічної інформації щодо повідомлення та надіслання копії рішення комісії про внесення товариства до переліку ризикових платників, що підтверджується його копією (а.с.57-58 том 1).

Листом №45/46/зпі/09-36-07-04-13 від 15.02.2019р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що за рішенням Комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації товариство включено до переліку ризикових платників податку, як таке, що відповідає критеріям ризиковості (Протокол від 22.03.2018р.) відповідно до листа ДФС України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018р., що підтверджується копією відповідного листа (а.с.59-60 том 1).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача із оспорюваними рішеннями Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову в такій реєстрації, оформленого протоколом від 22.03.2018р. в частині включення позивача до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, та про відмову у реєстрації в ЄРПН вищенаведених податкових накладних.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оформлене протоколом засідання Комісії №1 від 22.03.2018р. в частині віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, суд виходить з наступного.

Відповідно до Порядку формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків, затвердженого наказом ДФС №144 від 21.03.2018р. (чинним на момент прийняття оспорюваного рішення) (далі - Порядок №144), визначено, що усі платники податків, що подають на реєстрацію податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевіряються ДФС на відповідність критеріям ризиковості, які затверджено Державною фіскальною службою України та погоджено з Міністерством фінансів України (далі - Критерії).

Керівники комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія), забезпечують розгляд питань на засіданні Комісії щодо внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків згідно з п. 1.6 Критеріїв.

Засідання Комісії щодо розгляду питань про внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків проводиться згідно з порядком, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", та оформлюється протоколом.

До протоколу засідання Комісій обов`язково додаються: перелік платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, згідно з п. 1.6 Критеріїв; матеріали, на підставі яких платників податків віднесено до такого переліку; інша інформація, що розглядається Комісією.

За результатами засідання Комісії та протокольно прийнятого рішення (внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків) голова Комісії забезпечує негайне внесення інформації щодо включення / виключення зазначених платників до/із переліку платників податків в режимі "Журнал ризикових платників податків" розділу "Робота Комісії регіонального рівня" підсистеми "Аналітична система" ІТС "Податковий блок" як платників з ознаками ризиковості.

У разі відповідності платника податків показнику оцінки ступеня ризиків, визначеному п. 1.6 Критеріїв, - включення до переліку здійснюється за рішенням Комісій.

Так, Державна фіскальна служба України, згідно до Порядку №144, листом від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 визначила Критерії ризиковості платника податку (далі - Критерії ризиковості).

Згідно п.1.6 Критеріїв ризиковості визначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку про те, що у разі якщо на підставі наявної податкової інформації контролюючим органом виявлені факти наявності ознак ризиковості платника податків згідно до п.1.6 Критеріїв ризиковості, за результатами засідання Комісії та протокольно прийнятого рішення головою Комісії забезпечується негайне внесення інформації щодо включення такого платника до переліку платників податків як платника з ознаками ризиковості, а до протоколу засідання Комісій обов`язково додаються: перелік платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, згідно з п.1.6 Критеріїв; матеріали, на підставі яких платників податків віднесено до такого переліку; інша інформація, що розглядається Комісією.

Зі змісту копії оспорюваного рішення та Додатку №1 до нього вбачається, що вказане рішення взагалі не містить жодного аналізу оперативної інформації ДФС України, за якою контролюючий орган прийшов до висновку про відповідність позивача критеріям ризиковості, у наведених документах не зазначено на підставі яких саме матеріалів платника податку - позивача віднесено до переліку ризикових, окрім того, вказане оспорюване рішення взагалі не містить належної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пп.1.6 п.1 листа Державної фіскальної служби України № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018р. (а.с.79-84 том 3).

Окрім того, Протокол №1 від 22.03.2018р. (оспорюване рішення), за яким позивача було внесено до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, взагалі не затверджено головою Робочої групи - першим заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Каліногорською В .О. , відмітка про таке у наведеному Протоколі №1 відсутня (а.с.81-83 том 3).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування або відмову у такій реєстрації, оформлене Протоколом №1 від 22.03.2018р. в частині включення позивача до Переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості є невмотивованим, необґрунтованим, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом, при прийнятті рішення у цій справі, враховується і те, що вказане оспорюване рішення про віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, яке оформлене Протоколом №1 від 22.03.2018р. є актом індивідуальної дії, оскільки воно стосується прав та обов`язків позивача щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН та віднесення суб`єктом владних повноважень позивача до такого Переліку, фактично, створює перешкоди у господарській діяльності підприємства, тобто призводить до порушення прав та інтересів платника податків та яке може бути предметом спору у суді виходячи з вимог ст.55 Конституції України.

Окрім того, є безпідставним віднесення позивача до переліку ризикових платників податків на підставі критеріїв ризиковості, визначених виключно листом ДФС від 21.03.2018р. № 959/99-99-07-18, оскільки листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні ст.117 Конституції України, а відтак і не є джерелом права відповідно до ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 02.04.2019р. у справі №822/1878/18.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1005668/25515231, №1005659/25515231, №1005672/25515231, №1005657/25515231, №1005660/25515231, №1005663/25515231, №1005671/25515231, №1005662/25515231 від 29.11.2018р., якими позивачеві було відмовлено у реєстрації спірних податкових накладних, суд виходить з наступного.

За приписами п.74.3 ст.74 ПК України визначено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010р. (далі Порядок №1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно до п.12 вказаного Порядку №1246 після надходження ПН/РК до ДФС в автоматизованому режимі здійснюються їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. затверджено, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №117).

Згідно з пунктом 3 Порядку №117 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак: 1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування; 2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<РмЧ1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Відповідно до пункту 5 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Пунктом 6 Порядку №117 визначено, що у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 12 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 13 Порядку №117 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Аналізуючи вказані вище норми, можна дійти висновку про те, що, контролюючі органи зобов`язані, у разі зупинення реєстрації ПН/РК, у Квитанції зазначати конкретний критерій ризиковості платника податку та/або критерій ризиковості здійснення операцій, на підставі якого зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

Разом з тим, як свідчить зміст копій Квитанцій від 13.11.2018р. та від 14.11.2018р. про зупинення реєстрації податкових накладних поданих позивачем, відповідно до ПК України з підстав відповідності вказаних податкових накладних вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, вказані Квитанції не містять зазначення конкретного виду критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, відповідно до якого позивача віднесено до ризикових платників, з урахуванням того, що лист ДФС, яким визначено критерії ризиковості не є нормативно-правовим актом, а тому не може бути застосований органами ДФС до спірних правовідносин виходячи з вимог Податкового кодексу України та Конституції України (а.с.78-85 том 1).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що зупинення контролюючим органом реєстрації податкових накладних №8 від 18.10.2018р., №19 від 22.10.2018р., №20 від 24.10.2018р., №21 від 29.10.2018р., №9 від 19.10.2018р., №11 від 22.10.2018р., №17 від 31.10.2018р., №10 від 16.10.2018р. у ЄРПН є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам вищенаведеного податкового законодавства, суперечить вказаним нормам з урахуванням того, що, зупиняючи реєстрацію вказаних податкових накладних, контролюючий орган не зазначив обов`язкових відомостей, визначених п.13 Порядку №117.

Відповідно до п.14 Порядку №117 встановлено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктом 15 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

У відповідності до п.18, п.19, п.20, п.21 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 23 Порядку №117 встановлено, що комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

- щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

- щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Так, позивачем у порядку, визначеному п.15 Порядку №117 Повідомленнями №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 від 26.11.2018р. були надані пояснення та документи, що підтверджують реальність здійснення операцій по зупиненим податковим накладним, що підтверджується копіями відповідних повідомлень та Квитанцій №1 та №2 про їх прийняття до розгляду, наявними в матеріалах справи (а.с.107-129 том 1).

Разом з тим, комісією регіонального рівня, були прийняті оспорювані рішення про відмову у реєстрації в ЄРПН податкових накладних №8 від 18.10.2018р., №19 від 22.10.2018р., №20 від 24.10.2018р., №21 від 29.10.2018р., №9 від 19.10.2018р., №11 від 22.10.2018р., №17 від 31.10.2018р., №10 від 16.10.2018р. з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, що підтверджується їх копіями (а.с.130-145 том 1).

Вивчивши зміст вказаних оспорюваних рішень, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а також і копії документів наданих позивачем, що підтверджують виконання господарських операцій, оформлених позивачем за податковими накладними №8 від 18.10.2018р., №19 від 22.10.2018р., №20 від 24.10.2018р., №21 від 29.10.2018р., №9 від 19.10.2018р., №11 від 22.10.2018р., №17 від 31.10.2018р., №10 від 16.10.2018р. а також проаналізувавши і зміст Порядку №117, який був підставою для прийняття вказаних вище рішень, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення не відповідають вимогам вказаного Порядку №117, є протиправними та підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Пунктом 15 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

У відповідності до п.18, п.21 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що на момент прийняття оспорюваних рішень було встановлено, що у разі прийняття рішення контролюючим органом про відмову у реєстрації у ЄРПНПН/РК контролюючий орган у відповідному рішенні повинен зазначити чіткі підстави для прийняття рішення про відмову та зазначити, зокрема, які саме документи не надані платником податків для прийняття рішення про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК.

Разом з тим, зі змісту оспорюваних рішень вбачається, що вказані оспорювані рішення контролюючого органу є необґрунтованими та не містять чітких посилань на підстави, які слугували підставами для прийняття оспорюваних рішень про відмову контролюючого органу ДФС зареєструвати податкові накладні у ЄРПН з урахуванням наданих позивачем письмових пояснень та документів, які підтверджують реальність господарських операцій за вказаними податковими накладними, оскільки вказані рішення не містять доводів та обґрунтувань відносно того, які саме документи не були надані позивачем з урахуванням того, що форма рішення передбачає визначення контролюючим органом, які саме документи не надані платником податків.

Також, судом, при прийнятті рішення у цій справі, враховується і те, що оспорювані рішення про відмову у реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та рішення про віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, яке оформлене протоколом №1 від 22.03.2018р. є актами індивідуальної дії, які стосуються прав та інтересів позивача, як платника податків.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозахисний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме: індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, як свідчить зміст оспорюваних рішень, вказані рішення комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не відповідають критеріям чіткості, обґрунтованості та зрозумілості акта індивідуальної дії, породжують їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податку виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, Відповідачем-1 (Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області) не надано суду жодних доказів правомірності прийняття оспорюваних рішень з урахуванням обставин встановлених судом, доказів наданих позивачем, аналізу наведених норм податкового законодавства та вищевикладених висновків Верховного Суду.

При цьому, є безпідставними посилання представника Відповідача-1 на те, що оспорювані рішення щодо відмови у реєстрації в ЄРПН спірних податкових накладних прийняті контролюючим органом з підстав того, що згідно до пояснень наданих по податковим накладним, виписаним на ПАТ "ПІДПРИЄМСТВО 3 II "IHTEPKEPAMA" з номенклатурою на будівництво під`їзної залізничної колії комплексу з виробництва керамограніту Ділянка ПК 0-4+15м, в т.ч. стрілка №5 податкові накладні складені на передплату, але підприємством не надана виписка банку, платіжне доручення, картка рахунку 361; згідно до пояснень наданих по податковим накладним, виписаним на ПАТ "ПРОМВИБУХ" податкові накладні складені на передплату, але підприємством не надана виписка банку, платіжне доручення, картка рахунку 361; по податковій накладній, виписаній на TOB "ІНТЕРПРОЕКТ GMBH" не надані первинні документи які були підставою для складання податкової накладної, відсутні виписка банку, платіжне доручення, картка рахунку 361, акт виконаних робіт від 16.10.2018 на суму 84493,93 грн.; по податковій накладній, виписаній на TOB "ІНТЕРПАЙП HIKO ТЬЮБ" зазначено, що податкова накладна складена на підставі акту виконаних робіт від 31.10.2018 на суму 82800,0 грн. в т.ч. ПДВ у сумі 13800,00 грн. та згідно акту при виконання робіт з поточного обслуговування під`здної залізничної колії використовувалися наступні матеріали: шпали дерев`янні та залізобетонні, ізовтулки, полушпалки, резина для заміни прокладок, але підприємством не надано договори з контрагентами, платіжні доручення, видаткові накладні на придбання матеріалів, так як вказаних обґрунтувань та мотивів оспорювані рішення не містять, а відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкт владних повноважень в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

В той же час, позивачем надано достатньо доказів та наведено підстав, які свідчать про протиправність оспорюваних рішень Відповідача-1 у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які слугували прийняттю оспорюваних рішень є неправомірними та не обґрунтованими, порушують права позивача та спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорювані рішення є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що Відповідачем-1, при прийнятті вищенаведених оспорюваних рішень, порушені права та інтереси позивача у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації підлягають задоволенню.

Також підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання Відповідача-1 виключити позивача з переліку ризикових платників податків та зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №8 від 18.10.2018р., №19 від 22.10.2018р., №20 від 24.10.2018р., №21 від 29.10.2018р., №9 від 19.10.2018р., №11 від 22.10.2018р., №17 від 31.10.2018р., №10 від 16.10.2018р. з урахуванням того, що судом встановлено протиправність оспорюваних рішень та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Також і згідно п.19, п.20 постанови Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р. "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" (далі Порядок №1246), у редакції постанови Кабінету Міністрів України №204 від 21.02.2018р., які набрали чинності з 24.03.2018р., податкова накладна, реєстрація якої зупинена, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

При цьому, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, повноваження щодо реєстрації податкової накладної у ЄРПН згідно Порядку №1246 залишилися за Державною фіскальною службою України і з 24.03.2018р.

При цьому, судом не приймаються до уваги і посилання Відповідача-2 на його дискреційні повноваження під час прийняття управлінських рішень суб`єктом владних повноважень у даному випадку, оскільки повноваження суду направлені на усунення порушеного права позивача, визначені не лише ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а ще й п.19, п.20 Порядку №1246, які наведені вище.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства(Golder v. The United Kingdom), п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенціїгарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області виключити позивача з переліку ризикових платників податків та зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН вищевказані податкові накладні є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанцій №824 від 13.03.2019р. у загальному розмірі 17289,00 грн. (а.с.2 том 1).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "УКРБУДШЛЯХ-Д" до Відповідача-1: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень від 22.03.2018р. та №1005668/25515231, №1005659/25515231, №1005672/25515231, №1005657/25515231, №1005660/25515231, №1005663/25515231, №1005671/25515231, №1005662/25515231 від 29.11.2018р., зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оформлене протоколом засідання Комісії №1 від 22.03.2018р. в частині віднесення Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "УКРБУДШЛЯХ-Д" до переліку ризикових платників податків.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1005668/25515231, №1005662/25515231, №1005672/25515231, №1005657/25515231, №1005660/25515231, №1005663/25515231, №1005671/25515231, №1005659/25515231 від 29.11.2018 року.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) виключити Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "УКРБУДШЛЯХ-Д" (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 29, офіс 210, ) з переліку ризикових платників податку.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №8 від 18.10.2018 року; №19 від 22.10.2018 року; №20 від 24.10.2018 року; №21 від 29.10.2018 року; №9 від 19.10.2018 року; №11 від 22.10.2018 року; №17 від 31.10.2018 року; № 10 від 16.10.2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) та Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "УКРБУДШЛЯХ-Д" (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 29, офіс 210, ) - солідарно судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 17289 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва