Справа № 366/1329/19
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/1329/19;
Провадження № 2-а/366/23/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 серпня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків, в порядку ст. 4 ст. 229 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до БАТАЛЬЙОНУ патрульної поліції у м.Борисполі Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції КОЛЧИН Олександр Валерійович про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Представника позивача ОСОБА_1 (Адвокат Казьонний Р.В.) звернувся до суду з позовом до БАТАЛЬЙОНУ патрульної поліції у м.Борисполі Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції КОЛЧИН Олександр Валерійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК№ 016082 від 21.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 21.05. 2019 року інспектором 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом Колчиним Олександром Валерійовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення Серія НК № 016082 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає винесену постанову такою, що не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню з наступних підстав:

По результатам виявлення працівниками поліції ознак адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 було складено оскаржувану постанову. Протокол по справі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не складався.

Положеннями статті 258 КУпАП (далі - Кодекс) визначено випадки, коли протокол по справі не складається, а органом відразу виноситься постанова по справі. Стаття 258 Кодексу в переліку випадків, коли протоколи не складається, посилання на частину 3 статті 121 Кодексу не містить. Таким чином можна дійти висновку, що при провадженні по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 121 Кодексу, має бути складено адміністративний протокол та проведено окрему процесуальну дію щодо розгляду справи по суті та вже складання постанови по справі із наданням кваліфікації та оцінки всім доказам та фактичним даним.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Конституційного суду України по справі № 1-11/2015. Зокрема пунктом 2.3. роз`яснення по даній справі визначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного : мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257,268, 277,278, 279, 280 Кодексу.

Саме з метою об`єктивного та уповноваженого розгляду справи про адміністративне правопорушення положеннями статті 276 Кодексу визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто в структурному підрозділі, котрий уповноважений розглядати відповідні справи на певній саме адміністративно - територіальній одиниці.

Так, в пункті 2.4. вказаного рішення Конституційного суду України суд дійшов висновку, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що не складання протоколу при притягнені до відповідальності за статтею 121 КУпАП та розгляд справи на місці виявлення правопорушення не відповідає вимогам законодавства.

В подальшому при аналізі оскаржуваної постанови вбачається, що вона складена не уповноваженою особою та містить ряд порушень встановлених для неї вимог та не містить доказів правопорушення.

Так, положеннями статті 222 Кодексу передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На інспектора патрульної поліції покладено лише обов`язок щодо виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, а не розгляд питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності, оскільки при складанні постанови безпосередньо на місці вчинення та виявлення можливого правопорушення не забезпечується право на захист та інші права особи, котра притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, у випадку, коли працівник поліції вирішив розглянути справу на місці виявлення порушення з винесенням відповідної постанови, а особа не визнає дане правопорушення та адміністративне стягнення, що на неї накладається, за правилами ч.5 ст. 258 КУпАП уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, де серед іншого є вимога викласти пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, інші додаткові відомості, що мають значення для правильного вирішення справи.

Його клієнт не визнавав дане правопорушення, оскільки транспортний засіб, яким він керував не підлягає обов`язковому проведенню технічного контролю, з огляду на положення чинного законодавства України та підзаконних нормативно-правових актів, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Крім того, його клієнт вимагав розглянути справу в присутності адвоката. Складення відповідачем оскаржуваної постанови та відсутність додатків до неї у вигляді пояснень його клієнта, свідчить про порушення його прав, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема права на захист.

Положеннями ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Крім того, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», транспортний засіб загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів (автобус, легковий автомобіль, вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу). Так, автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Згідно п. 31.3 б)Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю, зокрема легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації понад двох років.).

Керуючись змістом п. п. 15 п. 2 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2312 р. № 137 - транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, звичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою тримання прибутку.

Як вбачається з наведених положень чинного законодавства України, підзаконних нормативно правових актів та з матеріалів справи, а саме долученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, котрим керував його клієнт, даний транспортний засіб належить ОСОБА_3 , тобто фізичній особі, а не суб`єкту господарювання юридичній особі, фізичній особі-підприємцю) та такий транспортний засіб використовувався не під час виконання цивільно-правових угод, що протиправно не було встановлено відповідачем. Зазначене автоматично виключає обов`язковість проведення технічного обліку даного транспортного засобу.

Відповідачем не досліджувалися обставини, що позивачем не здійснювалося перевезення вантажу чи пасажирів з метою отримання прибутку на автомобілі марки Renault Trafic днз НОМЕР_1 , що свідчить про недоведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та взагалі відсутність події такого правопорушення.

Наведене свідчить про не доведення факту відповідачем, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови він прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме, що автомобіль марки Renault Trafic днз НОМЕР_1 , яким він керував, підлягає обов`язковому технічному контролю, в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, Відповідачем при складенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.З ст. 121 КУпАП та накладання на нього штрафу на місці події, безпідставно не взято до уваги заперечення водія щодо вчиненого правопорушення, відсутні докази підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху, не забезпечено його право на захист та інші права, не складено протокол про адміністративне правопорушення, як того вимагали обставини справи та закон, що свідчить про наявність обґрунтованих доведених підстав для її скасування.

Позивач вважає,що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме його об`єктивна сторона, оскільки її було встановлено за відсутності належних та допустимих доказів, тим більше, що автомобіль марки Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, не підлягає обов`язковому технічному контролю, з огляду на викладене.

Як вбачає позивач, жодних належних та допустимих доказів наявності події адміністративного правопорушення, по результатам якого складено оскаржувану постанову не виявлено та описані в постанові події матеріалами справи не доводяться.

Окрім того постанову складено не уповноваженою особою, що також свідчить про незаконність її винесення та не можливість застосування заходів адміністративного впливу на підставі не легітимного документу.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача - адвокат Казьонний Р.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи відсутності позивача.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також долучено Диск з відео, витяг з бази НАІС, копію постанови поліцейського.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань до суду не надіслав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1, 2 статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулюються Законом України «Про дорожній рух» яким визначено права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог вказаного Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: зокрема-частина перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не складався і не мав бути складений.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 травня 2019 року, - Поліцейський роти №2 БПП в м.Бориспіль УПП в Київській області ДПП сержант поліції Колчин Олександр Валерійович розглянув справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, керуючи транспортним засобом «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_1 21 травня 2019 року о 10 год. 54 хв. на а/д Київ-Харків,77 км, водій ТЗ, обладнаний засобами пасивної безпеки (підголівники,ремені безпеки) при перевірці документів у водія був відсутній або водій своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль,чим порушив п. 31.3 .б Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3, ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ПОСТАНОВИВ: Застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 грн.

Копію постанови отримав (підпис).

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З постанови про адміністративне про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК №016082 від 21 травня 2019 року слідує ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 піддано адміністративному стягненню за ч.3 ст.121 КУпроАП, оскільки під час керування автомобілем RENAULT, TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 у водія був відсутній документ, що підтверджував проходження обов`язкового технічного контролю, чи останній його не пройшов.

Повна маса 3010. Маса без навантаження 1810.(а.с. 13)

З Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_1 . Рік випуску: 2007. Дата першої реєстрації 04.03.2014 р. Дата реєстрації - 10.05.2016. МАРКА: RENAULT. Модель- TRAFIC. Тип: Спеціалізований вантажний фургон малотоннажний -В.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» (Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів): транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до п. 31.3.6) ПДР України: забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та витягу з бази «НАІС» повна маса автомобіля засіб «RENAULT TRAFIC», н.з. НОМЕР_1 становить 3010 кг, маса без навантаження 1810 кг, тип транспортного засобу - Спеціалізований вантажний фургон малотонажний -В.

З витягу з бази «НАІС»,наданого відповідачем, слідує,що обов`язковий технічний контроль транспортний засіб «RENAULT TRAFIC», н.з. НОМЕР_1 проходив 11.02.2015 та отримав протокол перевірки технічного стану ТЗ №00573- 00245-15.

Отже, водій автомобіля «RENAULT TRAFIC», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив ст. 35 ч.7 Закону України «Про дорожній рух»,за що наступає відповідальність за ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.5 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те КУпАП.

Вимогами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотримання правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На Диску-відео з нагрудної камери Поліцейського зафіксовано порядок розгляду оскаржуваної постанови, з якого слідує, що ОСОБА_1 було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Бажання скористатися будь-яким з прав ОСОБА_1 не виявив.

Отже, розглядаючи адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП повністю доведена.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесена відповідачем постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 21.05.2019 року (серія НК № 016082) відповідає вимогами ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при їх винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а позивачем не надано доказів для її скасування, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73-77, 229, 241-246, 255, 257, 295 КАС України, ст.ст. 9, 121, 222, 251, 287, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху (Затв. постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306) зі змінами, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до БАТАЛЬЙОНУ патрульної поліції у м.Борисполі Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції КОЛЧИН Олександр Валерійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК№ 016082 від 21.05.2019 року, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Тетервак