Справа № 1.380.2019.000174
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000174
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Алексеєнка А.А.

представника відповідача - Гурняк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Скомекс-Україна" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скомекс-Україна» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 грудня 2018 року №, №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті ГУ ДФС у Львівській області необґрунтовано. Зокрема, при прийнятті податкових повідомлень - рішень №, № від 03 грудня 2018 року податковий орган за наслідками проведення перевірки безпідставно зробив свої висновки вимагаючи від позивача пред`явлення документів, контроль за наявністю яких не входить до функцій органу податкового контролю. Крім того, податковим органом не враховано первинні документи та інші докази, які підтверджують закупівлю молочної продукції у населення. Водночас, інформація, використана відповідачем при проведенні перевірки про наявність у населення корів є неповною, оскільки не містить відомостей про тварин, які зареєстровані до 01.07.2016. Щодо податкового повідомлення - рішення № від 03 грудня 2018 року позивач вказує на неправильне застосування ГУ ДФС у Львівській області пп.14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України. Стосовно податкового повідомлення - рішення № позивач звертає увагу на те, що в акті перевірки взагалі відсутні будь-які відомості щодо обґрунтування донарахування сум податку на доходи фізичних осіб, наслідком чого є порушення вимог «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позов та обґрунтовується тим, що перевіркою встановлено відсутність документів, які підтверджують факт наявності корів у населення і відповідно позивачем безпідставно в бухгалтерському і податковому обліку відображено оприбуткування молока від таких осіб. Зокрема, відповідач покликався на інформацію про кількість зареєстрованих корів, що міститься в листах Агентства з ідентифікації та реєстрації тварин від 16.10.2018 року за № 1020/9-11 та від 21.03.2019 № 309/9-11. Просив у задоволенні позову відмовити.

15 січня 2019 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

23 квітня 2019 року в судовому засіданні, судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, встановив наступне.

Головним управління ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Скомекс- Україна», за наслідками якої складено акт 2654/13-01-14-01/38991462 від 05.11.2018. На підставі вказаного акту 03 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області було прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №, № якими Товариству з обмеженою відповідальністю «Скомекс-Україна» донараховано відповідно:

- 543021,00 грн. зобов`язань з податку на прибуток та 135755,25 грн. штрафних санкцій;

- встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за уточнюючою декларацією за І півріччя 2018 року на суму 721333,00 грн;

- донараховано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 22286,00 грн. та штрафними санкціями 5571,50 грн;

- донараховано зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 4800,00 грн та штрафними санкціями 1200,00 грн.

Податковими повідомленнями - рішеннями №, № від 03 грудня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Скомекс-Україна» донараховано 543021,00 грн зобов`язань з податку на прибуток та 135755,25 грн штрафних санкцій та встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за уточнюючою декларацією за І півріччя 2018 року на суму 721333,00 грн.

Як вбачається з акту перевірки, на думку податкового органу ТзОВ «Скомекс - Україна» в порушення п.15 П(с)БО 15; п.5, п.6, п.11 П(с)БО 11; п.п.14.1.11 п.14.1 ст. 14; п.п.134.1.1 п.134 ст. 134 ПК України занижено за І півріччя 2018 року дохід від будь - якої діяльності на суму 133717 гривень.

Зокрема, податковим органом вказується, що станом на 30.06.2018 в ТзОВ «Скомекс - Україна» обліковувалась безнадійна кредиторська заборгованість перед ТзОВ СУНП «Скомекс» в сумі 133716,78, яке 07.06.2018 визнано банкрутом. Відповідно п.5 П(с)БО 11, якщо на дату балансу раніше визначене зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу №1/28-16 від 28 липня 2016 року та накладною №1 від цієї ж дати, ТзОВ СУНП «Скомекс» продало, а ТзОВ «Скомекс- Україна» придбало будівельні матеріали загальною вартістю 370 437,00 грн.

29 липня 2016 року сторони вказаного договору уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 141 720,22 грн.

Протягом 2016-2017 років позивач провів часткову оплату вартості товару грошовими коштами на умовах договору. У результаті заборгованість позивача за отриманий товар зменшилась до 133 716,78 грн.

Відповідно до ст. ст. 157, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, станом на 30.06.2018 року строк позовної давності за зобов`язанням ТзОВ «Скомекс-Україна» перед ТзОВ СУНП «Скомекс» з оплати вартості товару, отриманого за договором купівлі-продажу №1/28-16 від 28 липня 2016 року не сплив.

У липні 2018 року Позивач отримав досудову вимогу ліквідатора ТзОВ СУНП «Скомекс» Чорнія Мар`яна Володимировича про необхідність сплати заборгованості у розмірі 133 716,78 грн.

Відповідно до ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Оскільки на цей момент ліквідація ТзОВ СУНП «Скомекс» ще не завершилась, обов`язок виконувати договірні зобов`язання перед ним у ТзОВ «Скомекс-Україна» залишався.

На виконання вимоги ліквідатора, платіжним дорученням №1583 від 01 жовтня 2018 року усю суму заборгованості Позивачем було сплачено.

Таким чином відсутні будь-які підстави стверджувати про безоплатність отримання Позивачем товару від ТзОВ СУНП «Скомекс» та безнадійність заборгованості у розмірі 133 716,78 грн перед ним.

Необґрунтованим є посилання податкового органу у акті перевірки на пп.14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, який одним з видів безнадійної заборгованості визначає заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

Вказана норма встановлює безнадійність заборгованості суб`єктів господарювання-банкрутів, але аж ніяк не безнадійність заборгованості перед такими суб`єктами, що має місце у випадку спірних відносин.

Відповідно до ч.2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника» ліквідатор пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Згідно з ч.1 ст. 42 вказаного Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Тому, відкриття ліквідаційної процедури щодо юридичної особи не є підставою для припинення цивільно-правових зобов`язань перед такою юридичною особою і відсутні підстави для віднесення сум заборгованості перед такою юридичною особою до безнадійної заборгованості.

Також, як підстава для прийняття податкових повідомлень - рішень №, № від 03 грудня 2018 року в акті перевірки вказується на порушення ТзОВ «Скомекс - України» П(С)БО15, п.п.134.1.1 п.134 ст. 134 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено дохід від будь - якої діяльності визначений за правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 3604397 грн., в т.ч за ІІІ квартал 2016 року - на суму 380779 грн., за ІV квартал 2016 року - на суму 327415 грн., за І квартал 2017 року - на суму 453631 грн., за ІІ квартал 2017 року - на суму 745911 грн., за ІІІ квартал 2017 року - на суму 638840 грн., за ІV квартал 2017 року - на суму 442108 грн., за І квартал 2018 року - на суму 333770 грн., за ІІ квартал 2018 року - на суму 281943 гривень.

Зокрема, позивач не відобразив в інших доходах вартість придбаного у невстановлених на думку податкового органу фізичних осіб молока на суму 3604396,80 гривень, як безоплатно отриманих товарів.

Вказується непредставлення товариством при перевірці журналів обліку господарств - виробників сирого товарного молока, обов`язковість ведення яких визначена Наказом Міністерства аграрної політики України від 21.03.2002 року № 18 «Про затвердження Ветеринарних і санітарних вимог до пунктів закупівлі молока від тварин, які утримуються в особистих селянських господарствах» та жодних інших документів щодо ідентифікації та реєстрації тварин (корів) та їх приналежність до конкретної фізичної особи.

Окрім того, в акті перевірки здійснюється покликання на інформацію про кількість зареєстрованих корів, що міститься листах Агентства з ідентифікації та реєстрації тварин від 16.10.2018 року за № 1020/9-11, зокрема відсутності такої щодо певного кола фізичних осіб, в яких здійснювалась закупівля молока.

Внаслідок цього неможливо встановити факт здачі молока даними людьми, наявність у них достатньої кількості корів для здачі такої кількості молока.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст.138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст. 152 цього Кодексу.

Положеннями п. 135.2 ст. 135 ПК України передбачено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

01 грудня 2015 року прийнято Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України N 457 Про затвердження форм первинного обліку та інструкцій щодо їх заповнення, яким затверджено:

1) Спеціалізовану товарну накладну на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС));

2) Інструкцію щодо заповнення Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС));

3) Прийомну квитанцію на закупівлю молочної сировини (форма N 3-ПК (МС));

4) Інструкцію щодо заповнення Прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма N 3-ПК (МС));

5) Акт про розходження кількісних або якісних показників молочної сировини між даними суб`єкта господарювання і молокопереробного підприємства;

6) Прийомно-розрахункову відомість про закупівлю молочної сировини від суб`єкта господарювання;

7) Прийомно-розрахункову відомість про видачу грошей за закуплену молочну сировину від фізичних осіб;

8) Прийомно-розрахункову відомість про видачу грошей за закуплену молочну сировину від фізичних осіб (у разі неможливості визначення якісних показників молока);

9) Реєстр про закупівлю молочної сировини.

Відповідно до п.1 Інструкції щодо заповнення Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС)), затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01 грудня 2015 року N 457, спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС)) додається до товарно-транспортної накладної за типовою формою N 1-ТН, разом з якою є первинними документами, які є підставою для списання молочної сировини суб`єктом господарювання або фізичною особою, що здійснили відправлення цієї сировини, а також прийняття її молокоприймальним пунктом або молокопереробним підприємством.

Відповідно первинним документом, на підставі якого здійснюється оприбуткування молока є спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС).

Позивачем до матеріалів справи долучено спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини за період з 01 липня 2016 року - червень 2018 року.

На підставі вказаних накладних ТзОВ «Скомекс-Україна» оприбутковувало молочну продукцію, зокрема й ту що отримана від населення.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучені й інші товарно - супровідні та розрахункові документи, форми яких затверджені наказом Міністерства аграрної політики України від 01 грудня 2015 року N 457.

Зокрема приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, приймально - розрахункові відомості за видачу грошей за закуплене молоко від населення та звіти про використання коштів.

Дослідивши вказані документи, суд дійшов висновку, що вони є належними, за формою відповідають вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01 грудня 2015 року N 457 і відповідно підтверджують отримання ТзОВ «Скомекс-Україна» від постачальників молочної продукції, зокрема й від населення.

І такі документи безпідставно не взято до уваги відповідачем при проведенні перевірки.

Наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України від 21 березня 2002 року N 18 затверджені Ветеринарні і санітарні вимоги до пунктів закупівлі молока від тварин, які утримуються в особистих селянських господарствах (надалі Вимоги).

Відповідно до п.3.1. Вимог приймальник пункту здійснює облік господарств - виробників сирого товарного молока у журналі. У разі потреби така звітність подається молокопереробному підприємству щомісяця. Приймальник пункту має володіти інформацією щодо господарств, в яких члени сім`ї хворі на туберкульоз чи інші антропозоонозні хвороби.

Згідно з п.3.2. Вимог пункт закуповує молоко лише із господарств, благополучних щодо заразних хвороб тварин, та від корів, які мають ветеринарні картки до паспортів великої рогатої худоби, де зазначено результати досліджень тварин на лейкоз, туберкульоз, бруцельоз тощо, а також щеплення проти інфекційних хвороб.

Пунктом 1.1 вказаного нормативно - правового акту встановлено, що ці Вимоги спрямовані на створення необхідних організаційних, технічних, ветеринарних та санітарних умов для закупівлі якісного сирого товарного коров`ячого молока від тварин, які утримуються в особистих селянських господарствах та дрібних фермерських господарствах.

Вимоги затверджені на виконання Законів України "Про ветеринарну медицину", "Про якість та безпеку харчових продуктів і продовольчої сировини", "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції" та з метою забезпечення проведення державного ветеринарно-санітарного нагляду і контролю за дотриманням суб`єктами господарювання ветеринарно-санітарних вимог щодо заготівлі й реалізації сирого товарного молока, підвищення його якості та безпеки у ветеринарно-санітарному відношенні.

Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що вказаний нормативно - правовий акт врегульовує відносини у сфері забезпечення безпеки харчових продуктів і затверджує вимоги, контроль за дотриманням яких здійснюється іншими, ніж Державна фіскальна служба органами.

Так, відповідно до ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому до первинних документів належать лише ті документи, що містять відомості про господарські операції і складаються під час проведення таких, або безпосередньо після їх закінчення.

Як наслідок, ні журнал обліку господарств - виробників сирого товарного молока, обов`язковість ведення якого визначена Наказом Міністерства аграрної політики України від 21.03.2002 року № 18 «Про затвердження Ветеринарних і санітарних вимог до пунктів закупівлі молока від тварин, які утримуються в особистих селянських господарствах» ні будь - які інші документи щодо ідентифікації та реєстрації тварин (корів) та їх приналежність до конкретної фізичної особи (на відсутність яких посилаються інспектори) не є первинними документами.

І відповідно їх наявність чи відсутність не має жодного відношення до бухгалтерського обліку господарських операцій з закупівлі молока молокопереробним підприємством.

Також, зазначене стосується посилання податкового органу в акті перевірки на вимоги ст. 9 Закону України «Про молоко та молочні продукти» відповідно до якої забороняється продаж молока та молочної сировини без документа, що засвідчує епізоотичне благополуччя тварин у господарствах, який видається безплатно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, згідно із законодавством України.

Водночас, згідно з ст. 14 вказаного Закону Державний контроль та нагляд у сфері виробництва, переробки, реалізації, експорту та імпорту молока, молочної сировини та молочних продуктів здійснюють:

- з питань додержання ветеринарно-санітарних вимог у процесі утримання тварин, виробництва молока, молочної сировини, використання обладнання, тари, транспортних засобів, постійного контролю, нагляду з проведенням моніторингових досліджень за показниками їх безпечності, під час експорту та імпорту молочної продукції - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини;

- з питань додержання санітарних норм і правил у процесі розроблення технічних умов і регламентів на молочні продукти, визначення показників їх безпечності та здійснення періодичного нагляду у процесі виробництва, обігу та імпорту молочних продуктів, а також за використанням обладнання, тари, транспортних засобів - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини;

- з питань додержання виробником вимог нормативних документів, технічних регламентів, пов`язаних з якістю продукції (крім ветеринарно-санітарних вимог), вимог періодичного державного метрологічного нагляду та вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання.

Згідно з ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236 одним із завдань ДФС України є реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

ДФС відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо трансфертного ціноутворення, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на органи Державної фіскальної служби України не покладено функцій контролю за додержання суб`єктами господарювання законодавства щодо якості продукції, епізоотичного благополуччя господарств- постачальників продукції тваринного походження тощо.

Дозвільні документи у даній сфері не є первинними документами і наявність чи відсутність таких не може бути предметом контролю зі сторони органів ДФС.

Як наслідок, застосування ГУ ДФС у Львівській області щодо ТзОВ «Скомекс-Україна» фінансових санкцій внаслідок відсутності у товариства документів щодо безпечності та якості продукції та епізоотичного благополуччя господарств-постачальників продукції є протиправним і таким, що виходить за межі визначених законом повноважень.

Саме до таких висновків також дійшов суд у справі №813/4398/16 між тими ж сторонами (Постанова від 10.11.2017 року, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2018 та ухвалою Верховного суду від 19.06.2018 року).

Суд відхиляє покликання позивача на інформацію про кількість зареєстрованих корів, що міститься листі Агентства з ідентифікації та реєстрації тварин від 16.10.2018 року за № 1020/9-11.

Відповідно до п. 1.2. Положення про ідентифікацію та реєстрацію великої рогатої худоби, затвердженого Наказ Міністерства аграрної політики України від 17 вересня 2003 року N 342 воно є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання - юридичних і фізичних осіб та негосподарюючих суб`єктів - фізичних осіб, що є власниками тварин, займаються їх розведенням, утриманням, торгівлею, транспортуванням, проводять забій, утилізацію тварин, здійснюють ветеринарний контроль, надають сервісні послуги у сфері тваринництва та проводять виставки з участю тварин.

Згідно з п.2 Порядку ідентифікації та реєстрації великої рогатої худоби, що затверджений Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 04 грудня 2017 року N 64, Порядок є обов`язковим для всіх юридичних і фізичних осіб, що займаються розведенням та утриманням великої рогатої худоби, здійснюють її продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки за участю великої рогатої худоби.

Тобто зазначені нормативно - правові акти покладаючи обов`язок щодо реєстрації тварин виключно на їх власників та осіб, що здійснюють господарську діяльність з розведення та утримання великої рогатої худоби, не передбачають жодних обов`язків для суб`єктів господарювання, що придбавають молоко у відповідних господарствах для його подальшої переробки.

В ході розгляду справи судом встановлено, що інформація, яка міститься в Єдиному державному реєстрі тварин взагалі була недоступною для позивача, оскільки є інформацією з обмеженим доступом.

Це підтверджується листом Агентства з ідентифікації та реєстрації тварин від 21.02.2019 року № 200/8-11, яким представнику позивача адвокату Фостяку О.Я. відмовлено у наданні такої інформації на адвокатський запит від 12.02.2019 року.

А тому ТзОВ «Скомекс-Україна» вказана інформація не могла використовуватись при здійсненні господарської діяльності.

Водночас придбання суб`єктом господарювання молока у осіб, що не зареєстровані як власники великої рогатої худоби за умови підтвердження наявності у них тварин та за умови належного оформлених первинних документів не може бути підставою висновку про вчинення таким суб`єктом правопорушення в сфері податкового чи бухгалтерського обліку.

І як наслідок не може бути підставою для застосування фінансової відповідальності.

Окрім того, судом встановлено, що використана податковим органом інформація (лист Агентства з ідентифікації та реєстрації тварин від 16.10.2018 року за № 1020/9-11) про зареєстрованих тварин не є повною, так як не містить відомості про зареєстрованих тварин в період до 01 липня 2016 року.

Це підтверджується листом Агентства з ідентифікації та реєстрації тварин від 21.03.2019 року № 309/9-11, надісланого на вимогу ухвали суду про витребування доказів.

Також, позивачем до матеріалів справи долучено копії журналів обліку господарств - виробників сирого товарного молока, обов`язковість ведення якого визначена Наказом Міністерства аграрної політики України від 21.03.2002 року № 18 «Про затвердження Ветеринарних і санітарних вимог до пунктів закупівлі молока від тварин, які утримуються в особистих селянських господарствах».

Вказані журнали ведуться за приймальниками молока щодо всіх населених пунктів. В них наявні прізвища всіх власників корів від яких проводилась закупівля молока та номера їхніх бирок.

Для огляду суду також надано оригінали вказаних журналів, з яких вбачається що такі є прошнурованими та опечатаними органом ветеринарного контролю.

Також, позивачем до матеріалів справи долучені довідки з органів місцевого самоврядування (сільських рад) про наявність в населення у власності корів.

Враховуючи вказані докази, суд дійшов висновку, що твердження відповідача про безпідставне оформлення ТзОВ «Скомекс - Україна» нереальних господарських операцій з закупівлі молока від ряду фізичних осіб не відповідає фактичним обставин господарської діяльності.

Водночас, відповідачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження власних висновків про отримання молока від інших осіб, ніж ті, що вказані у первинних документах.

Як наслідок відсутні підстави стверджувати, що ТзОВ «Скомекс - Україна» не відобразило в інших доходах вартість придбаного у таких осіб молока на суму 3604396,80.

Щодо податкового повідомлення рішення від 03 грудня 2018 року №002046140.

У розділі 3.2 Акту перевірки (підрозділ 3.1.2.3) встановлене порушення ТзОВ «Скомекс-Україна» вимог п.198.3 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту по взаєморозрахунках з ТзОВ «СП «Скомекс» за червень 2018 року на 22286 гривень.

Зокрема, податковий орган вказує, що ТзОВ «Скомекс - Україна» повинно було зменшити суму податкового кредиту (відкоригувати податковий кредит) на суму безоплатно отриманих у 2016 році в ТзОВ «СП «Скомекс» товарів.

Поставка товарів здійснювалась відповідно до договору купівлі-продажу №1/28-16 від 28 липня 2016 року та накладною №1 від цієї ж дати, укладеного між ТзОВ СУНП «Скомекс» (Продавець) та ТзОВ «Скомекс- Україна» (Покупець).

Зокрема, як вже встановлено судом і зазначалось у цьому рішенні, позивачем було придбано будівельні матеріали загальною вартістю 370 437,00 грн.

29 липня 2016 року сторони договору уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 141 720,22 грн.

Протягом 2016-2017 років позивач провів часткову оплату вартості товару грошовими коштами на умовах договору.

У результаті заборгованість позивача за отриманий товар зменшилась до 133 716,78 грн.

У липні 2018 року Позивач отримав досудову вимогу ліквідатора ТзОВ СУНП «Скомекс» Чорнія Мар`яна Володимировича про необхідність сплати заборгованості у розмірі 133 716,78 грн.

Вказана сума повністю сплачена згідно платіжного доручення №1583 від 01 жовтня 2018 року.

Оплата відбулась до моменту спливу позовної давності. Таким чином відсутні будь-які підстави стверджувати про безоплатність отримання ТзОВ «Скомекс - України» товару від ТзОВ СУНП «Скомекс» та безнадійність заборгованості у розмірі 133 716,78 грн. перед ним.

Відповідно висновки податкового органу про необхідність зменшення ТзОВ «Скомекс - Україна» суми податкового кредиту за червень 2018 року на 22286 гривень є протиправними.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 03 грудня 2018 року суд зазначає наступне.

У підрозділі ( п.3.1.5.) акту перевірки вказується, що перевіркою встановлено неутримання та неперерахування підприємством податку на доходи фізичних осіб в сумі 4200,00 гривень за травень 2018 року з доходів найманих працівників.

Однак жодного розрахунку вказаної заборгованості не наведено. Також не зазначено будь - яких інших відомостей, які б дозволяли встановити з яких саме доходів (кому і коли такі виплачувались) не було утримано відповідного податку, адже він утримується персоніфіковано із зазначенням у податковій звітності ідентифікаційного коду фізичної особи.

Крім того, наведена в акті інформація взагалі є суперечливою, оскільки в зазначеному розділі поряд із зазначенням факту порушення, також вказується що «Перевіркою не встановлено помилок в обчисленні податку на доходи фізичних осіб» та в таблиці в рядку «Несвоєчасно перераховано до бюджету» також стоїть «-» (прочерк).

В ході судового розгляду представник відповідача також не надала жодних пояснень щодо підстав донарахування ТзОВ «Скомекс-Україна» податку на доходи фізичних осіб в сумі 4200,00 гривень.

Відповідно до п.5. Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20 серпня 2015 року N 727 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Скомекс-Україна» № 2654/13-01-14-01/38991462 від 05.11.2018 року не відповідає наведеним вимогам, що є самостійною підставою для скасування винесених на підставі нього податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою, другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Частиною 2 статті 2 КАСУ передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Всебічно перевіривши обставини справи, що мають значення для справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваних рішень відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 19210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №2255 від 10.01.2019 року.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 19210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 03.12.2018 № , № , № , № .

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн сплаченого судового збору на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Скомекс-Україна" (80023, Львівська область, Сокальський район, с. Перетоки, вул. Шевченка, 86а, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.08.2019.

Суддя Р.М. Брильовський