Справа № 200/6535/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 р. Справа№200/6535/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Давиденко Т.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача Торецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Торецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 22) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії по стажу, зобовязання зарахувати до пільгового стажу, який надає право на отримання пенсії відповідно до Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці періоди роботи з 14.11.1985 р. по 01.06.1992 р. в якості прохідника у Депутатському оловодобувному гірничозбагачувальному комбінаті та період роботи з 07.10.1995 р. по 25.01.1996 р. в якості гроз-прохідника Депутатському оловодобувному гірничозбагачувальному комбінаті, зобовязання здійснити перерахунок пенсії по стажу за Законом України Про підвищення престижності шахтарської праці відповідно до заяви №841 від 03.05.2019 року.

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року було прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6535/19-а. Призначено підготовче засідання на 19 червня 2019 року.

19 червня 2019 року розгляд справи було відкладено до 24 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. Розгляд справи вирішено проводити в письмовому провадженні.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку його пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» згідно його заяви від 23 квітня 2019 року, не зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи через не підтвердження результатами атестації робочих місць та у звязку з відсутністю підтвердження, що видобуток олова відноситься до видобутку руд кольорових та рідкісних металів. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви щодо зарахування періоду роботи з 7 жовтня 1995 року по 25 січня 1996 року за відсутності результатів атестації робочих місць позивач зазначив, що у зазначений період часу не було законодавчого врегулювання питання проведення атестації. Щодо визначення його права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивач зауважив, що відповідно до практики Верховного Суду, що склалась у подібних правовідносинах, що норми зазначеного закону необхідно розглядати у нерозривному звязку зі Списком № 1. Тож, оскільки спірний період його роботи в якості прохідника зараховано відповідачем до пільгового стажу (за Списком № 1) його необхідно також враховувати для перерахунку пенсії відповідно до норм статей 1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач також зробив акцент на тому, що загальновідомим є факт, що олово тяжкий метал, а його видобуток і збагачення віднесено до кольорової металургії. Проте, як зауважив позивач, відповідач не вжив жодних заходів щодо зясування цього питання.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та проси суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з аналогічних підстав, викладених у спірному рішенні.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з'ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області 23 листопада 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку відповідача. Так, за інформацією відповідача з 27.01.1998 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». За заявою позивача із 01.06.2009 року він отримує пенсію за віком за Списком №1 згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судом також встановлено, що відповідачем 11 квітня 2013 (вих. № 2887/03) та 3 вересня 2013 року (вих. №6525/03) спрямовувалися запити до управління Пенсійного фонду Російської Федерації у Республіці Саха (Якутія) щодо підтвердження факту пільгової роботи та достовірності сум вказаних у довідці про заробітну плату за період роботи позивача на підприємстві «Депутатський ГОК». У відповідь на цей запит були надіслані архівні довідки про стаж та заробітну плату, а також супровідний лист, в якому вказано про неможливість проведення перевірки достовірності даних вказаних у довідках. На підставі вищезазначеного, періоди роботи на підприємстві «Депутатський ГОК» з 14.11.1985 року по 01.06.1992 року зараховано відповідачем до пільгового стажу, а з 07.10.1995 року по 25.01.1996 року до загального стажу, у звязку з відсутністю атестації робочих місць.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (трудової книжки та копій архівних довідок) з 14.11.1985 року по 01.06.1992 року позивач працював в якості прохідника у Депутатському олововидобувному гірничозбагачувальному комбінаті та з 07.10.1995 року по 25.01.1996 року в якості гроз-прохідника у Депутатському оловодобувному гірничозбагачувальному комбінаті.

23 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по стажу відповідно до Закон України «Про престижність шахтарської праці».

Рішенням відповідача від 3 травня 2019 року № 288 позивачу відмовлено у проведенні відповідного перерахунку пенсії. Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що підставою його прийняття було не зарахування окремих періодів роботи позивача, а саме:

період роботи з 14.11.1985 року по 01.06.1992 року в якості прохідника у Депутатському олововидобувному гірничозбагачувальному комбінаті, не зараховано до «шахтарського» стажу у звязку з відсутністю підтвердження, що видобуток олова відноситься до видобутку руд кольорових і рідкісних металів;

період роботи з 07.10.1995 року по 25.01.1996 року в якості гроз-прохідника у Депутатському оловодобувному гірничозбагачувальному комбінаті не зараховано до пільгового стажу, так як даний період не підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці. Також відсутнє підтвердження, що видобуток олова відноситься до видобутку руд кольорових і рідкісних металів.

Отже, спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо не призначення/не здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за умови не зарахування окремих періодів роботи позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами статті 1 цього закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 13 зазначеного закону, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Закон України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (надалі Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв'язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону, відповідно до положень частини першої, поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Нормами статті 8 Закон № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону, відповідно до норм частини другої статті 10 Закону № 345-VI поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом. Фінансування додаткових витрат на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

З аналізу зазначених норм вбачається, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах повний робочий день.

Пунктом 2 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.112005 р. № 383, передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Відповідачем не заперечується, що посади, на яких позивач працював у спірні періоди мають пільговий характер. Адже, згідно розрахунку стажу ІКІС ПФУ: ППВП. Звіт РС-розр усі спірні періоди роботи позивача зараховано до спеціального (пільгового) стажу, а саме зазначено «підземн., сп.1». Тобто, спірні періоди роботи позивача мають особливості трудової діяльності, що визначено відповідачем.

Щодо проведення атестації робочих місць як умови для зарахування стажу роботи до пільгового, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 10 частині третьої статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціально політики України від 18 листопада 2005 року N 383 (надалі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктами 4.2. та 4.3. зазначеного Порядку визначено, що результати атестації застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За змістом цієї норми вбачається, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 вересня 1992 року № 442, результати атестацiї використовуються при встановленнi пенсiй за вiком на пiльгових умовах, пiльг i компенсацiй за рахунок пiдприємств та органiзацiй, обгрунтуваннi пропозицiй про внесення змiн i доповнень до спискiв № 1 i 2 виробництв, робiт, професiй, посад i показникiв, що дають право на пiльгове пенсiйне забезпечення, а також для розробки заходiв щодо полiпшення умов працi та оздоровлення працюючих.

Крім того, Міністерство праці та соціальної політики України у листі від 16.12.1999 року № 01-3/2586-02-6 «Про порядок обчислення стажу роботи для призначення пільгових пенсій за результатами атестації робочих місць» роз'яснило, що у разі підтвердження права за результатами атестації впродовж 5 років після ведення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за професіями і посадами, передбаченими Списками № 1 і № 2, тобто період до дати видання наказу по підприємству про результати проведення атестації і подальший період роботи впродовж 5 років після вперше проведеної атестації.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відмова пенсійного органу в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача з цих відстав є необґрунтованою.

Правова позиція щодо можливості включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством роботодавцем викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі 21-307а14, від 26 жовтня 2016 року у справі № 174/603/15-а та Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі К/9901/20098/18 (352/547/16-а).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні із зазначенням характеру виконуваної роботи «з повним робочим днем під землею».

Суд зауважує, що чинним законодавством не передбачено окремого порядку чи форми довідки на підтвердження факту того, що «видобуток олова »

Отже, відмова пенсійного органу у зарахування періоду роботи позивача з таких підстав визнається судом необґрунтованою та протиправною. Як наслідок, рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобовязати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовної вимоги позивача в частині зобовязання відповідача здійснити відповідний перерахунок його пенсії, а вважає за необхідне задовольнити позов шляхом зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 23 квітня 2019 року, зарахувавши спірні періоди до пільгового стажу.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача частково.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 139 КАС сплачений позивачем судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до Торецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 22) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Торецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 3 травня 2019 року № 288 про відмову в перерахунку пенсії по стажу ОСОБА_1.

Зобовязати Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 квітня 2019 року про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу, який надає право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» періоди роботи позивача з 14.11.1985 року по 01.06.1992 року в якості прохідника у Депутатському оловодобувному гірничозбагачувальному комбінаті та період роботи з 07.10.1995 року по 25.01.1996 року в якості гроз-прохіника у Депутатському оловодобувному гірничозбагачувальному комбінаті.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 22) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.В. Давиденко