Справа № 240/6891/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/6891/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача, яка виразилася у не передачі йому земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для сінокосіння згідно клопотання від 02.01.2019, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області;

- зобов`язати відповідача передати йому земельну ділянку для сінокосіння в оренду терміном на 49 років за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 29.1412 га яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області безпідставно відмовлено позивачу у передачі земельної ділянки у користування на території Коростишівського району Житомирської області.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України подав відзив на позовну заяву від 27.05.2019. В обґрунтування якого вказано, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

02.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив передати в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельну ділянку за кадастровим номером № НОМЕР_1 , площею 29,1412 га, яка розташована на за межами населених пунктів Коростишівського району Житомирської області (а.с.9).

Листом від 31 січня 2019 року №Г-59/0-446/0/22-19 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання. Підставами для відмови зазначено: 1) укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення за результатами аукціону 2) відсутність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду; 3) земельна ділянка за вказаним кадастровим номером відноситься до земель запасу та має орієнтовний склад угідь-рілля; 4) на вказану земельну ділянку вже укладено договір оренди між управлінням та третьою особою (а.с.10).

Позивач вважаючи таку відмову протиправною, звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В свою чергу, п."а" ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Поряд із цим, зі змісту ст.15-1 ЗК України вбачається, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, серед інших, належить внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин та розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

При цьому, частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч.2 ст.93 ЗК України).

Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом (ч.3 ст.93 ЗК України).

Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначається статтею 123 ЗК України.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК України).

В силу приписів статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст.122 ЗК України).

Відтак, аналіз вищевказаних норм, дає підстави вважати, що для прийняття рішення центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів про передачу земельної ділянки в оренду особі, передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до Головного управління Держгеокадастру України у Житомирській області клопотання щодо надання земельної ділянки в оренду, при цьому додавши до нього лише копію паспорту та ідентифікаційного коду. Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яку бажає отримати позивач в оренду останнім не надано, що і слугувало однією із підстав для відмови щодо передачі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 в оренду.

02.07.2018 ОСОБА_1 звертався до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , а 11.07.2018 до товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Житомирземпроект" з проханням розробити проект землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_4 згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-2239/14-18-СГ від 21.06.2018 (а.с.13 зворот-14 зворот).

За результатом розгляду звернення та заяви, позивач отримав листи, зі змісту яких вбачається, що при передачі земельної ділянки в користування (оренду) розробляти проект землеустрою не потрібно (а.с.13-14).

Суд зауважує, що наведені відповіді до даної справи жодного відношення не мають, оскільки наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-2239/14-18-СГ від 21.06.2018 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою винесений стосовно іншої земельної ділянки на території іншої територіальної одиниці. Таким чином, вказані докази не заслуговують на увагу.

Отже, докази того, що позивачем розроблений проект землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 29,1412 га, яка розташована за межами населених пунктів Коростишівського району Житомирської області та факт подання такого проекту до відповідача разом із клопотанням від 02.01.2019 щодо передачі земельної ділянки в оренду, у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_1 , в обґрунтування своїх позовних вимог, лише акцентує увагу суду на тому, що проекти щодо формування території та встановлення меж були замовлені та виготовлені в 1992 році та знаходяться у відділі Коростишівського району Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, при цьому не надавши жодних доказів розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 в оренду.

Враховуючи викладене, слідує висновок, що відсутність проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 виключає можливість прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області позитивного рішення, тобто, рішення про передачу такої земельної ділянки в оренду строком на 49 років та визначити умови її використання і затвердити умови надання.

Суд вказує, що ОСОБА_1 необхідно звернутися з відповідною заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за отриманням дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду особі, передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.02.2019 у справі № 305/421/17

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що згідно додатку до листа відповідача від 10.01.2019 №ПІ-2/0-23/0/63-19, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 є зареєстрованою з 22.10.2001 (а.с.12 зворот).

Відповідно до п.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Таким чином, вказана земельна ділянка на даний час вже перебуває в оренді у іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 14 серпня 2019 року.

Суддя В.А. Панкеєва