Справа № 156/711/19
Суддя: Мушкет О. О.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №156/711/19
Номер провадження 2-а/156/16/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Мушкета О.О.

за участю: секретаря - Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васенько Олександра Миколайовича інспектора СРПП № 1 Любомльського відділу поліції ГУ НП у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Васенько Олександра Миколайовича інспектора СРПП № 1 Любомльського відділу поліції ГУ НП у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що інспектором було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП , а саме, що він 18 червня 2019 року о 02 год. 30 хв. у Шацькому районі в урочищі Гряда під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки та не увімкнув при зупинці працівниками поліції світлової сигналізації, чим порушив п. 2.3 (в) та 9.9 (б) Правил дорожнього руху України. Вказує, що він дійсно 18 червня 2019 року керував автомобілем «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 , мав намір заправити автомобіль, а тому їхав на автозаправку. Навпроти нього рухався екіпаж патрульної поліції. Коли вони підїхали до нього, то повідомили, що він під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки. Він із вказаним не погодився, відмовився підписувати постанову та вказав що правопорушення не вчиняв, що може підтвердити пасажир, який знаходився разом із ним в салоні автомобіля. Однак інспектор не взяв до уваги його пояснень, не допитав свідка та виніс протиправну постанову.

Вказану постанову вважає незаконною, складену з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи, а тому просить скасувати вказану постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 22 липня 2019 року по даній справі відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та розгляд даної справи ухвалено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання, які були призначені на 31 липня 2019 року та 13 серпня 2019 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлені законом терміни відзиву на позовну заяву до суду не направив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду на надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи, на підставі наявних доказів, тому у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 № 399757 від 18 червня 2019 року, ОСОБА_1 о 02 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 не був пристебнутий ременем безпеки та не увімкнув при зупинці працівниками поліції світлової сигналізації, а тому порушив вимоги ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 425,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них; порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами, а за ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки.

Як вбачається із позовної заяви, позивач не погодився із твердженням відповідача про вчинення вказаних адміністративних правопорушень та на підтвердження відсутності вчинення ним вказаних правопорушень просив допитати особу, яка перебувала із ним у салоні автомобіля, однак працівники поліції цього до уваги не взяли та повідомили, що вже винесли постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями свідків, висновки експерта, речові доказі що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, у вищезазначеній постанові відповідачем не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, не наведено оцінки доказів.

Також і на судовий розгляд відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Васенько Олександра Миколайовича інспектора СРПП № 1 Любомльського відділу поліції ГУ НП у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 399757 від 18 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Мушкет