Справа № 240/1407/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/1407/19

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Єфремова О.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 .М.,

представника відповідача Байдали І.Г.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Попільнянське лісове господарство" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 05.02.2019,

встановив:

Державне підприємство «Попільнянське лісове господарство» (далі у тексті - Підприємство) звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (надалі - ДФС) від 05.02.2019 року: №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 515885 грн, в т.ч. 412708 грн за податковим зобов`язанням та 103177 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 103112 грн, в т.ч. 82489 грн за податковим зобов`язанням та 20623 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що дані податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі акту перевірки, висновки якого не узгоджуються з вимогами законодавства, без врахування первинних документів, ґрунтуються на припущеннях осіб, які проводили перевірку, без підтвердження належними доказами. Стверджує, що всі господарські операції, які вчинені між ДП «Попільнянське лісове господарство» та контрагентами ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Пром Гарант Плюс» у періоді, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами, на час існування правовідносин контрагенти мали необхідний обсяг правосуб`єктності.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

22.03.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вказує, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не є суб`єктами економічної діяльності з виробництва відповідних послуг, вони не мають найманих працівників та основних засобів, що могло б підтвердити факт виконання обсягу робіт (послуг) для позивача. Також, Підприємством не надано належних документів, які підтверджують факт отримання пального від ТОВ «Пром Гарант Плюс», яке у подальшому списано на собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг). Про нереальність господарських операцій з даним товариством свідчить неподання ним контролюючому органу податкової звітності, відсутність платника податків за місцезнаходженням, наявність ознак його фіктивності, у зв`язку з відкритим кримінальним провадженням.

09.04.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив ДФС, в якій зазначено, що відповідачем не спростовано факт отримання Підприємством товарів (робіт, послуг) від контрагентів, не наведено доказів, що здійснення фінансово-господарських операцій не мало ділової мети та не пов`язано з господарською діяльністю позивача, а також доказів, які б доводили неправомірність формування бухгалтерської та податкової звітності з податку на прибуток і податку на додану вартість. Вважає необґрунтованим посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження відносно ТОВ «Пром Гарант Плюс», оскільки дане кримінальне провадження не стосується господарської діяльності, що є предметом цього спору, та відсутній вирок щодо цього підприємства.

23.05.2019 відповідачем надано заперечення на подані позивачем докази, в яких ДФС наголосила про неможливість здійснення самостійно ФОП ОСОБА_2 робіт, пов`язаних з лісівництвом. Зазначено, що в картках технологічного процесу розроблення лісосіки вказано склад бригади 4 чоловіки, роботи виконувалися технікою, інструментами та вручну, однак, в картках міститься підпис лише ОСОБА_4 .. Крім цього, повідомлено про те, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не є учасниками тендерів, тоді як ДП «Попільнянське лісове господарство» є державним підприємством.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 30.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залишено без розгляду клопотання представника позивача про доручення до матеріалів справи договору між ДП «Попільнянське лісове господарство» та ТОВ «Пром Гарант Плюс» від 19.09.2016, оскільки його заявлено на стадії розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та наданих суду пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у позові з підстав, наведених у відзиві на позов та наданих суду пояснень.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області проведено планову виїзну документальну перевірку державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року, валютного - за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт перевірки №11/06-30-14-13/13549845 від 09.01.2019 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, зокрема, такі порушення вимог законодавства:

- п. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 ПК України, п. 1 ст. 1 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями), п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, в результаті чого ДП «Попільнянське лісове господарство» занижено податок на прибуток на загальну суму 412708 грн., в т.ч.: за 3 квартали 2016 року в сумі 85839 грн., за 2016 рік в сумі 264648 грн., за І квартал 2017 року в сумі 14985 грн., за півріччя 2017 року в сумі 14985 грн., за 3 квартали 2017 року в сумі 14985 грн., за 2017 рік в сумі 14985 грн., за півріччя 2018 року в сумі 36597 грн., за 3 квартали 2018 року в сумі 133075 гривень;

- п.44.1 ст. 44, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 п.200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 83842 грн., в т.ч.: за вересень 2016 року в сумі 13176 грн., за жовтень 2016 року в сумі 13392 грн., за листопад 2016 року в сумі 24029 грн., за грудень 2016 року в сумі 15242 грн., за січень 2017 року в сумі 16650 грн., за вересень 2018 року в сумі 1353 гривень (т.1 а.сп.24-88).

Такі висновки контролюючим органом обґрунтовано тим, що Підприємством не підтверджено первинними документами реальність господарських операцій з його контрагентами: з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Пром Гарант Плюс».

Не погодившись із висновками акту перевірки, 22.01.2019 позивач направив на адресу відповідача заперечення за вих. № 39 (т.1 а.с.93-99). За результатами розгляду заперечень ДПІ листом від 04.02.2019 №1205/6/06.30.14-13 повідомила Підприємство, що висновки акту перевірки здійснені відповідно до вимог чинного податкового законодавства (т.1 а.с.100-105).

05.02.2019 на підставі акта перевірки ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в сумі 515885 грн, в т.ч. 412708 грн - за податковими зобов`язаннями, 103177 грн - за штрафними санкціями (т.1 а.с.90);

-№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 104803 грн, в т.ч. 83842 грн - за податковими зобов`язаннями, 20961 грн - за штрафними санкціями (т.1 а.с.89).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення ДФС протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В пункті 44.2 статті 44 ПК України зазначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними

деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз змісту вищенаведених норм ПК України свідчить про те, що в податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат.

За змістом п.п.134.1.1п.134.1ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Щодо взаємовідносин ДП «Попільнянське лісове господарство» з контрагентом ФОП ОСОБА_2 суд встановив наступне.

25.07.2016 між цим Підприємством та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про виконання робіт та надання послуг, пов`язаних з лісівництвом №25/7-ПЛГ (смт. Попільня) (т.1, а.сп.108-112).

Розділом 1 Договору (Предмет Договору) визначено, що Виконавець ФОП ОСОБА_2 має право та зобов`язується на власний ризик, власними силами і силами найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги, пов`язані з лісівництвом (код 02.40.1 за ДК 016-2010) за завданням Замовника ДП «Попільнянське лісове господарство». Склад, види та обсяги послуг, що надаються за цим договором, а також строки надання послуг визначаються сторонами у додатках, які є невід`ємною частиною даного договору. Документальний супровід надання/прийняття сторонами послуг здійснюється за встановленими формами у додатках, які є невід`ємною частиною даного договору: карта технологічного процесу розроблення лісосіки (Додаток №1); акт приймання-передачі лісосіки для розробки (Додаток№2); технічне завдання (Додаток№3); кошторис на послуги, які надаються за договором (Додаток№4); протокол погодження вартості послуг, які надаються за Договором (Додаток№5); акт приймання-передачі виконаних робіт (Додаток№6); акт огляду місць використання лісових ресурсів (Додаток№7).

Пунктом 6.2. вказаного Договору передбачено, що про надані послуги Виконавець щомісячно складає акт приймання-передачі виконаних робіт (Додаток№6), який підписується уповноваженими представниками сторін протягом трьох робочих днів з дня фактичного надання послуг.

На виконання умов укладеного договору оформлено первинні документи, а саме: акти приймання виконаних лісозаготівельних робіт ФОП ОСОБА_2 , згідно яких зазначеним підприємцем протягом 2016 року надано наступні послуги: трелювання деревини - 6929,043м.куб. на загальну суму 188879,58 грн., заготівля деревини - 15678,88 м.куб. на загальну суму 909764,47 грн., стропування деревини - 2746,889 м.куб. на загальну суму 13734,46 грн., лісозаготівельні роботи на суму 2430,00 гривень. Вказане підтверджується відповідними копіями актів, долучених до матеріалів справи (т.2., а.сп.105-141).

На підтвердження господарських операцій з даним контрагентом Підприємством до позовної заяви додано кошторис №4 на послуги, які надаються за договором №25/7-ПЛГ від 25.07.2016 та протокол №5 погодження вартості послуг за цим договором (т.1, а.сп.113-114).

Вищевказані докази на підтвердження реальності господарських операцій між ДП «Попільнянське лісове господарство» та ФОП ОСОБА_2 суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, згідно даних податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2016 рік, поданої до органів ДФС, він не має найманих працівників; види підприємницької діяльності за звітний період: лісозаготівля, лісопильне та стругальне виробництво; сума задекларованого отриманого доходу складає 777 657,35 гривень (податкова декларація т.2, а.сп.27).

Будь-яка інша звітність до податкових органів ФОП ОСОБА_2 не подавалась, в тому числі і податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку. Вказане встановлено посадовими особами в ході проведення перевірки та не спростовано під час судового розгляду.

З огляду на викладене, вірним є висновок контролюючого органу про те, що факт взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 з фізичними особами-найманими працівниками, фізичними особами-підприємцями, які б могли надавати послуги по заготівлі деревини для ФОП ОСОБА_2 не підтверджений належним чином.

Наданий позивачем до суду акт звіряння взаємних розрахунків за період 2016 року між Підприємством та ФОП ОСОБА_2 не є належним доказом підтвердження їх господарських правовідносин, оскільки документ не заповнений контрагентом позивача та не підписаний сторонами (т.1, а.сп.171-173).

Крім цього, в ході підготовчого судового засідання позивачем надано картки технологічного процесу розроблення лісосіки (при наданні послуг, пов`язаних з лісівництвом) до договору №25/7-ПЛГ, згідно яких кількісний склад бригади становить 4 чоловіка: вальник лісу 1 чол, лісорубів II V розрядів 2 чол., тракторист-машиніст 1 чол.; необхідна наявність техніки: лісозаготівельна машина МТЗ 1 шт.(т.2, а.сп.142-143, 145-146, 148-149, 151-152, 154-155, 157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170, 172-173,175-176, 178-179, 181-182).

Проте, у всіх без виключення картках відсутні дати їх складення і затвердження, а також підписи майстра, бригадира, особи, відповідальної за охорону праці, та інших працівників, що мають міститись у картках технологічного процесу. Картки підписані одноособово ФОП ОСОБА_2 .

Дані обставини свідчать про необхідність здійснення робіт за договором №25/7-ПЛГ саме бригадою з декількох чоловік різної спеціальності, однак не підтверджують виконання послуг даними особами.

Окрім того, у розділі 5 «Послідовність та черговість виконання робіт» даних карток зазначено необхідні засоби для виконання конкретних технологічних операцій, зокрема: для трелювання потрібен трактор, для навантаження гідро кран, для вивезення автомобіль. Однак, як з`ясовано під час судового розгляду, будь яке рухоме та нерухоме майно не зареєстроване за ФОП ОСОБА_2 . Вказане підтверджується актом перевірки, поясненнями відповідача, інформацією з відповідних державних реєстрів.

Підприємством включено до складу собівартості виготовленої продукції вартість послуг наданих ФОП ОСОБА_2 , пов`язаних з лісівництвом у сумі 1 114 808,51 грн., в т.ч.: за 3 квартал 2016 року в сумі 411001,80 грн., за 4 квартал 2016 року в сумі 703806,71 грн.

Згідно актів приймання виконаних лісозаготівельних робіт в цю суму увійшли послуги ФОП ОСОБА_2 щодо трелювання, заготівлі, стропування деревини в загальному об`ємі 25354,812 м.куб.

Суд вважає, що протягом 2016 року ФОП ОСОБА_2 , не маючи найманих працівників, необхідної техніки та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для надання послуг за договором №25/7-ПЛГ, не зміг би виконати за такий короткий проміжок часу вищевказані об`єми робіт власними силами, а тому суд надає перевагу доказам відповідача про недоведеність реальності господарських операцій вказаного підприємця з ДП «Попільнянське лісове господарство».

Відтак, наявність договору, актів приймання виконаних робіт кошторису, протоколу розподілу коштів, суд вважає неналежними первинними документами на підтвердження реальності господарських правовідносин Підприємства з вказаним контрагентом.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що для виконання робіт с лісозаготівлі достатньо мати в наявності бензопилу, валочну вилку та сокиру, з огляду на специфіку робіт по лісозаготівлі. Як зазначалось вище та слідує зі змісту карток технологічного процесу розроблення лісосіки, для виконання такого обсягу робіт необхідна бригада кількістю 4 чол, а також спеціальні технічні засоби, зокрема: трактор, гідро кран та автомобіль.

Щодо господарських взаємовідносин з ФОП ОСОБА_3 , суд вказує наступне.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що Підприємством включено до складу собівартості виготовленої продукції вартість послуг наданих ФОП ОСОБА_3 пов`язаних з : розпилюванням лісу у сумі 467 420,00 грн за липень 2018 року; ремонтом приміщень у сумі 271 883,00 грн. в т.ч. за 2 квартал 2018 року в сумі 203315.00 грн (за квітень 2018 року в сумі 95030 грн, за травень 2018 року в сумі 60257.00 грн., за червень 2018 року в сумі 48028 грн), за 3 квартал 2018 року в сумі 68568 грн ( за липень 2018 року).

Судом встановлено, що 02.07.2018 між ДП «Попільнянське лісове господарство» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір №02-18 про надання послуг по розпилюванню лісу круглого. Згідно умов договору: вартість надання послуг становить 500,00 грн за 1 м.куб.; оплата послуг здійснюється в безготівковому порядку; приймання-передача виконаних робіт здійснюється на підставі акта приймання-передачі, який підписується обома сторонами; договір діє з моменту підписання до 31.12.2018, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (договір т.1, а.сп.186-188).

На виконання умов укладеного договору про надання послуг від 02.07.2018 №02- 18 оформлено акт надання послуг №1 від 31.07.2018, складеного ФОП ОСОБА_3 , згідно якого зазначеним суб`єктами господарювання надано послуги по розпилювання лісу круглого в кількості 934,84 кубів на суму 467420,00 гривень (акт т.1, а сп.189).

Згідно податкової декларації ФОП ОСОБА_3 про майновий стан і доходи за 2 квартал 2018 року поданої до органів ДФС сума задекларованого одержаного доходу від виду діяльності 47.24 - Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах склала 361500,00 грн, вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції склала 358918,00 грн, сума чистого оподатковуваного доходу становить 2582,00 грн (т.2, а.сп.33-35).

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за 3 квартали 2018 року поданої до органів ДФС обсяг задекларованого одержаного доходу від виду діяльності 47.24 - Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах склав 647803,00 грн (т.2, а.сп.36-37).

В ході перевірки контролюючим органом з`ясовано, що будь-яка інша звітність до органів ДФС ФОП ОСОБА_3 не подавалась, зокрема і податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

З огляду на викладене, вірним є висновок контролюючого органу про те, що факт взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з фізичними особами-найманими працівниками, фізичними особами-підприємцями, які б могли виконувати роботи по розпилюванню лісу для цього підприємця не підтверджений належним чином.

Крім того, як слідує зі змісту вказаних вище податкових декларацій, протягом 2018 року ФОП ОСОБА_3 займалася лише одним видом діяльності - роздрібною торгівлею хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах. Дані про надання послуг по розпилюванню лісу відсутні. Також, зазначена сума наданих послуг за актом про надання послуг №1 від 31.07.2018 (467420,00 грн) значно відрізнається від суми задекларованого доходу за 3 квартали 2018 року (647803.00 грн), що свідчить про відсутність можливої помилки при заповненні виду підприємницької діяльності у декларації ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено відсутність будь-якого нерухомого майна, зареєстрованого за ФОП ОСОБА_3 (т.2, а.с.39).

З огляду на об`єми робіт, зазначених в акті про надання послуг (934,84 кубів деревини), часу надання послуг (протягом липня 2018 року), відсутності трудових та матеріальних ресурсів, в тому числі приміщень, де мали б виконуватись роботи по розпилюванню деревини, недекларування доходів від такої діяльності за період, що перевірявся, суд вважає обґрунтованим висновок ДФС про не підтвердження реальності господарських правовідносин між ДП «Попільнянське лісове господарство» та ФОП ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору про надання послуг від 02.07.2018 №02- 18.

Що стосується договору між вказаними суб`єктами господарювання про надання послуг на проведення поточно-ремонтних робіт від 05.04.2018 №04-10, суд зазначає наступне.

За змістом даного договору ФОП ОСОБА_3 зобов`язувалась виконати на користь ДП «Попільнянське лісове господарство» поточно-ремонтні роботи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 обл., смт. Попільня, вул. Б. Хмельницького, 61 (приміщення авто цеху), згідно обсягу робіт, вказаних у кошторисі (т.1, а.с.179-181).

Умовами договору також визначено, що: Виконавець виконує роботи матеріалами Замовника; роботи, що не враховані у кошторисі, але виконані, оформляються у відомості обліку виконаних робіт, яка є невід`ємною частиною договору; термін проведення робіт: 05.04.2018 - 31.12.2018; після закінчення виконання робіт сторони підписують акт-прийому-передачі виконаних робіт з інформацією про виконані роботи та використані матеріали; ціни за роботу встановлені в кошторисах, що додаються до договору.

У розділі 8 договору від 05.04.2018р. №04-10 зазначено про додатки, які є його невід`ємною частиною, а саме: додаток №1 «Кошторис ремонтних робіт», додаток №2 «Технічне завдання на виконання робіт», додаток №4 «Відомість обліку виконаних робіт», додаток №5 «Відомість обліку використаних матеріалів».

Як в ході проведення перевірки Державною фіскальною службою, так і під час розгляду справи судом позивачем не надано жодного з додатків до договору, які обов`язково повинні були складатись при укладенні договору від 05.04.2018р. №04-10 та реальному виконанні ремонтних робіт. А тому, вказаним договором не визначено його ціни та обсягу виконаних робіт.

Що стосується доданих до позовної заяви актів надання послуг: №2 від 30.04.2018, №3 від 31.05.2018, №4 від 29.06.2018, №5 від 31.07.2018, то вони не можуть бути використані як доказ виконаних ремонтних робіт за договором від 05.04.2018р. №04-10, оскільки стосуються іншого договору - від 10 квітня 2018 року (т.1, а.сп.182-185).

Відтак, ні договір від 05.04.2018р. №04-10, а ні акти надання послуг: №2 від 30.04.2018, №3 від 31.05.2018, №4 від 29.06.2018, №5 від 31.07.2018, не можуть вважатися належними первинними документами для підтвердження наявності між Підприємством та контрагентом ФОП ОСОБА_3 господарських правовідносин щодо виконання ремонтних робіт у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (приміщення авто цеху).

Також не є підставними доводи позивача про те, що ДП «Попільнянське лісове господарство» самостійно зняло з витрат суму в розмірі 271883 грн. в листопаді 2018 року, на підтвердження чого надано копію бухгалтерської довідки від 01.11.2018р. №164.

Так, документальна планова перевірка ДП «Попільнянське лісове господарство» охоплювала період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року. Дата реєстрації акту перевірки - 09.01.2019 року. Бухгалтерська довідка від 01.11.2018, яка долучена до позовної заяви, в ході проведення перевірки не була надана.

Відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України визначено: «У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку».

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом не встановлено, а ТОВ «Попільнянське лісове господарство» не доведено факту подання до початку перевірки уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2018 року, який підтверджує факт самостійного зняття суми 271 883 грн. зі складу витрат підприємства, у зв`язку з самостійно виявленою помилкою.

Враховуючи наведене, довідка від 01.11.2018р. №164 не може слугувати доказом протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відтак, суд визнає обґрунтованим висновок контролюючого органу про те, що ДП «Попільнянське лісове господарство» безпідставно завищено витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, тим самим занижено фінансовий результат до оподаткування.

Щодо господарських правовідносин ДП «Попільнянське лісове господарство» з ТОВ «Пром Гарант Плюс», суд зазначає слідуюче.

Під час аналізу формування ДП «Попільнянське лісове господарство» собівартості реалізованої продукції за 2016 рік та за 2017 рік контролюючим органом встановлено, що у Звіті про фінансові результати даний показник завищено на загальну суму 438708 грн. (в т.ч.: 3 квартали 2016 року - 65882 грн, 2016 рік - 355458 грн, 1 квартал 2017 року - 83250 грн, півріччя 2017 року - 83250 грн, три квартали 2017 року - 83250 грн, 2017 рік - 83250 грн) за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку вартості придбаних паливно-мастильних матеріалів (ПММ), отриманих від ТОВ «Пром Гарант Плюс», що має ознаки фіктивності та по якому встановлено розбіжність відповідно автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

На виконання умов договору поставки від 20.09.2016 №ТТ0050-0001, укладеного між ДП «Попільнянське лісове господарство» та ТОВ «Пром Гарант Плюс», в періоді з 01.10.2015 по 30.09.2018 позивачем отримано дизпаливо та бензин за довірчими документами (сркетч-картами), газ (СПБТ) на загальну суму 438708 грн. (без ПДВ), в т.ч.:- 2016 рік на суму 355458 грн., 1 квартал 2017 року на суму 83250 грн. Придбані паливно-мастильні матеріали в сумі 438708 грн. були оприбутковані на рах. 203 та в подальшому його використання списано на собівартість продукції Дт. 90 Кр. 23 в загальній сумі 438708 грн., в т.ч.: 2016 рік в сумі 355458 грн., 1 квартал 2017 року в сумі 83250 грн.

Відповідно до автоматизованої підсистеми «Перегляд результатів автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» ІС «Податковий блок» зафіксовано завищення податкового кредиту за період 2016 рік та січень 2017 року по контрагенту ТОВ «Пром Гарант Плюс» (витяг т.2, а.сп.43-48).

На підставі аналізу інформації ІС «Податковий блок» перевіркою встановлено, що дані розбіжності виникли внаслідок неподання ІС «Податковий блок» Декларації з податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень 2017 року до Лівобережної ОДПІ у м. Дніпрі Дніпропетровської області. Також виявлено, що платником не подано до Лівобережної ОДПІ у м. Дніпрі Дніпропетровської області Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, що суперечить нормам пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, абзацу першого п. 49.2 і п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Кодексу.

В ході проведення перевірки ДФС подано запит від 29.12.2018 про надання копій документів щодо фінансово-господарських операцій з ТОВ «Пром Гарант Плюс». На вказаний запит Підприємством було надано лише договір поставки від 20.09.2016 №ТТ0050-0001.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Пром Гарант Плюс» позивачем до суду надано договір поставки №44-00192 від 15.11.2016, додаткову угоду до договору поставки №2, а також видаткові накладні: №0044/0000351 від 17.11.2016 на суму 44600.00 грн по договору поставки №44-00192 від 15.11.2016; №0050/0000003 від 05.01.2017 на суму 78400.00 грн, №0050/0000104 від 06.12.2016 на суму 32900.00 грн, №0050/0000116 від 13.12.2016 на суму 21000.00 грн, №0050/0000126 від 23.12.2016 на суму 44800.00 грн, №0050/0000019 від 06.10.2016 на суму 24000.00 грн, №0050/0000046 від 27.10.2016 на суму 22600.00 грн, №0050/0000034 від 18.10.2016 на суму 41000.00 грн, №0050/0000009 від 29.09.2016 на суму 42850.00 грн, №0050/0000058 від 03.11.2016 на суму 43600.00 грн, №0050/0000090 від 28.11.2016 на суму 44800.00 грн, №0050/0000093 від 30.11.2016 на суму 2400.00 грн, №0050/0000068 від 09.11.2016 на суму 21000.00 грн - по договору поставки від 20.09.2016 №ТТ0050-0001; №0050/0000002 від 20.09.2016 на суму 41000.00 грн по договору поставки від 19.09.2016 №ТТ0050-0001. Всього видаткові накладні на загальну суму 464630.00 гривень (т.1., а.сп.195-208).

Вищевказані документи не надавалися в ході перевірки контролюючому органу для підтвердження реальності господарських операцій, - їх долучено до позовної заяви.

Під час судового розгляду представником позивача надано суду пояснення, згідно яких поставка паливно-мастильних матеріалів здійснювалась на підставі договорів поставки, умови яких були однаковими. Пальне відпускалося безпосередньо з АЗС за довірчими документами (скретч-картками).

До позовної заяви Підприємством долучено договір №44-00192 від 15.11.2016 (зазначений договір в ході проведення перевірки не пред`являвся). За умовами даного договору оплата товару здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Після оплати товару протягом 5-ти робочих днів постачальник зобов`язаний передати покупцю довірчі документи (талони пластикові, паперові або паливні скетч-картки) на придбану кількість ПММ. Передача покупцю товару за договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів при пред`явленні довіреними особами покупця скетч-картки. (т.1, а.сп.193).

Відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Тобто, законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти і з використанням талонів, платіжних карток та смарт-карток (паливних карток).

В ході проведення перевірки Підприємством не надано документи, що підтверджують фактичне отримання паливно-мастильних матеріалів від ТОВ «Пром Гарант Плюс» згідно договору, а саме чеків та заправочних відомостей.

Інформаційний чек, в якому зазначаються дата та час обслуговування, марка, кількість відпущеного товару, підтверджує фактично отримане пальне та засвідчує реальність здійсненої господарської операції. В свою чергу, надані позивачем видаткові накладні ніяким чином не підтверджують товарність таких відносин, а лише вказують на їх декларування.

Крім того, підприємством не надано підтверджуючих документів на що саме списувалося використане пальне (на яку техніку, автомобілі, машини, механізми тощо), яким чином та ким саме проводилася заправка пальним.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що Підприємством не надано належних документів, які підтверджують факт реального отримання пального у спірний період від контрагента ТОВ «Пром Гарант Плюс», яке в подальшому списано на собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг).

Водночас, безпідставними є посилання відповідача щодо наявності кримінальних проваджень, оскільки відсутні відомості щодо ухвалення в них вироків суду, а винні особи не встановлені. Відповідно, порушення у встановленому законодавством порядку не підтверджені. Зазначений висновок жодним чином не впливає на правомірність висновку щодо відсутності документів, що підтверджують фактичне отримання ПММ від ТОВ «Пром Гарант Плюс», що є самостійною підставою для визнання суми, визначеної у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, правомірною.

З огляду на все вищезазначене, суд погоджується із доводами відповідача та зазначає, що за відсутності доказів, які б підтверджували реальність господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Пром Гарант Плюс», податковий орган правомірно прийняв податкові повідомлення-рішення № та № від 05.02.2019 року.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання вимог частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем не доведено протиправність рішень ДФС про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги Державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, - судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Попільнянське лісове господарство" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 05.02.2019 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

Повне судове рішення складене 09 серпня 2019 року