Справа № 742/2360/17
Суддя: Бездідько В. М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/742/5/19
Єдиний унікальний № 742/2360/17
07 серпня 2019 року м. Прилуки
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Бездідько В.М., розглянувши в порядку письмового провадження на підставі ст.383 КАС України заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання судового рішення по справі №742/2360/17-а,-
22.07.2019 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2017 року по справі №742/2360/17-а (провадження №2-а/742/155/17) в частині обмеження максимального розміру пенсії з 01.06.2019.
Частиною 1 ст.383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
25.07.2019 ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 та вирішено розглядати її в порядку письмового провадження. Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області надано строк для подачі відзиву.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.
04.08.2017 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому позивач просив: визнати протиправними дії Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку його пенсії за вислугу років; зобов`язати Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 70 % заробітної плати без обмежень максимального розміру, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013, згідно довідки Прокуратури Чернігівської області від 03.05.2017 року № 18-43 з 01.12.2015 року (а.с.1-5).
Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, визнано дії та зобов`язано Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 70 відсотків заробітної плати без обмежень максимального розміру, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013, згідно довідки Прокуратури Чернігівської області від 03.05.2017 року № 18-43 з 01.12.2015 року(а.с. 17-18).
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 відмовлено об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2017(а.с.30).
Статтею 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до приписів ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.
З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 КАС України.
Так, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Так, постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2017 року Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, правонаступником якого нині є головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 70 відсотків заробітної плати без обмежень максимального розміру, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013, згідно довідки Прокуратури Чернігівської області від 03.05.2017 року № 18-43 з 01.12.2015 року.
Відповідно до положень ч.6 ст.383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу у порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.
Відповідно до приписів ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладений на нього обов`язок доказування правомірності власних рішень, дій чи бездіяльності, визначений положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено положення ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КАС України та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: не виконано у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили.
Враховуючи викладене вище, дії головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виконання не в повному обсязі постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2017 по справі №742/2360/17-а (провадження №2-а/742/155/17) в частині обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2019 беззаперечно є протиправними, оскільки порушене відповідачем право на отримання позивачем пенсії без обмеження її максимального розміру за вказаний період залишається не поновленим, у зв`язку з чим його заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст.139 КАС України вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі на користь ОСОБА_1 768,40 грн. в рахунок сплаченого судового збору при подачі до суду заяви.
На підставі ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", керуючись ст.14, 241-243, 248-249, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
П О С Т А Н О В И В :
Заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання судового рішення по справі №742/2360/17-а - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2017 по справі № 742/2360/17-а.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відновити із 01.06.2019 виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2017 по справі № 742/2360/17-а.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Копію ухвали направити головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 294-297 КАС України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.М.Бездідько