Справа № 826/9258/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 серпня 2019 року м. Київ № 826/9258/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання дій протиправними
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без урахування та перерахунку середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення, визначених законодавством із розмірів встановлених для основних видів грошового забезпечення на час виникнення права на перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії із врахуванням розміру середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення у складі надбавок, премії та допомог встановлених чинним, на час виникнення права на перерахунок законодавством, а саме: надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%ПО), надбавки за високі досягнення (50% ПО+ОВЗ+НВР), премії (83,18%ПО), допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (ПО 1/12ГЗ), розрахованих із розмірів основних видів грошового забезпечення встановлених законодавством на час виникнення права на перерахунок, а також, із урахуванням максимального відсоткового її розміру встановленого законодавства на час призначення (90%). Розрахунок провести без обмеження її максимального розміру та виплачувати таку без обмежень такого її розміру (обмеження визнано неконституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду №7-рп/2016).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/9258/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року змінено лише в мотивувальній частині, в решті залишено без змін.

Позивач 20 червня 2019 року звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, в той же час у вказаній заяві просить саме роз`яснити судове рішення.

Клопотання обґрунтовано тим, що відсотковий розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_1 складає 86% на момент призначення пенсії, а тому у задоволенні позовної вимоги про призначення перерахунку пенсії із урахуванням 90% грошового забезпечення відмовлено.

В той же час матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії виходячи з відсоткового розміру, який складає 86%.

Відповідно до частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання у спрощеному порядку без виклику сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно вимог частини другої статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Із зазначеної процесуальної норми слідує, що судове рішення роз`яснюється лише в тому випадку, коли воно є незрозумілим та за таким звернулось визначене коло осіб.

Таким чином, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалено, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Крім того, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та заяви про роз`яснення судового рішення, має місце нечіткість та незрозумілість тексту прохальної частини позовної заяви, що стосується визначення відсоткового значення при проведенні перерахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

А тому, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Позивач при подачі позовної заяви сформував позовні вимоги наступим чином:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без урахування та перерахунку середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення, визначених законодавством із розмірів встановлених для основних видів грошового забезпечення на час виникнення права на перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії із врахуванням розміру середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення у складі надбавок, премії та допомог встановлених чинним, на час виникнення права на перерахунок законодавством, а саме: надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%ПО), надбавки за високі досягнення (50% ПО+ОВЗ+НВР), премії (83,18%ПО), допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (ПО 1/12ГЗ), розрахованих із розмірів основних видів грошового забезпечення встановлених законодавством на час виникнення права на перерахунок, а також, із урахуванням максимального відсоткового її розміру встановленого законодавства на час призначення (90%). Розрахунок провести без обмеження її максимального розміру та виплачувати таку без обмежень такого її розміру (обмеження визнано неконституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду №7-рп/2016).

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження

Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що позивач при поданні позовної заяви має право сформувати позовні вимоги у такий спосіб і формі, як вважає за доцільне, крім цього, під час розгляду справи позивач не позбавлений права змінювати зміст позовних вимог, спосіб їх викладення та розмір.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З вищенаведеного, суд робить висновок, що розгляд справи повинен відбуватися виключно в межах позовних вимог, які сформовані та викладенні позивачем так, як останній вважає за доцільне.

Крім цього, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України суд не наділений правом виправляти описки, допущені позивачем в позовній заяві, в даній конкретній справі, описка стосується прохання позивача здійснити перерахунок пенсії із урахуванням максимального відсоткового її розміру встановленого законодавства на час призначення (90%), в той час, як матеріалами справи підтверджується факт, що при призначенні пенсії вперше, позивачу визначено основний розмір пенсії 86%.

У зв`язку з вищенаведеним, судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач, на момент вирішення справи, не мав права на призначення перерахунку пенсії виходячи із основного розміру пенсії в 90%.

Більше того, дана обставина підтримана судом апеляційної інстанції, що знайшла своє відображення у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2019 року, якою змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року лише в мотивувальній частині.

А тому, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для роз`яснення судового рішення від 12 грудня 2018 року у справі №826/9258/18.

В той же час, суд вважає за доцільне наголосити на наступному.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 при призначенні пенсії, остання обчислена в розмірі 86% грошового забезпечення.

В подальшому, у статтю 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII вносились зміни Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внаслідок яких максимальний розмір пенсії при її призначенні змінено з 01 травня 2014 року до 79%.

Тобто, зміна встановленого максимального розміру пенсії здійснювалась вже після призначення позивачу пенсії.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює стаття 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII змін не зазнавали.

Крім того, внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII зміни до статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Наведене в сукупності свідчить про те, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 і згодом 70 процентів грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у частині 2 статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної йому пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Всупереч наведеному, при здійсненні перерахунку пенсії позивача, відповідач безпідставно керувався положеннями Постанови № 103, та застосував норми, які регулюють питання призначення пенсії, а не її перерахунку.

Так, відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-420а13.

За таких підстав, суд вважає за доцільне наголосити на тому, що позивач має право на перерахунок пенсії виходячи з відсоткового основного розміру пенсії 86% від сум грошового забезпечення на підставі Постанови №103.

Керуючись статтями 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви позивача про роз`яснення судового рішення від 12 грудня 2018 року у справі №826/9258/18.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко