Справа № 826/22855/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №826/22855/15

адміністративне провадження №К/9901/13306/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шарапи В.М.,

суддів - Єзеров А.А., Чиркін С.М.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року у складі судді Федорчука А.Б. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у складі колегії суддів: Саприкіної І.В. (головуючий), суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І. у справі за їх позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» (далі - уповноважена особа Фонду, Фонд, Банк, відповідно), про зобов`язання вчинити дії, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У жовтні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом у якому просили:

1.1 зобов`язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду;

1.2 включити їх до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу №350645 від 28 травня 2015 року, укладеним між Банком та ОСОБА_1 та за Договором банківського вкладу №350642 від 28 травня 2015 року, укладеним між ОСОБА_2 та Банком.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 28 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, відмовив у задоволенні позову.

3. Судами попередніх інстанцій встановлено:

3.1 28 травня 2015 року між ОСОБА_1 та Банком, укладено Договір банківського вкладу «Стандарт» №350645, згідно з яким відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

3.2 Відповідно до пункту 1.1 вказаного вище договору Вкладник передає, а Банк приймає на умовах договору грошові кошти в сумі 67 000,00 гривень строком на один місяць. Днем повернення вкладу є 30 червня 2015 року.

3.3 Виплата процентів згідно пункту 1.2 Договору здійснюється за ставкою 21 процентів річних.

3.4 Крім того, 28 травня 2015 року між ОСОБА_2 та Банком, укладено Договір банківського вкладу «Стандарт» №350642, згідно з яким йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

3.5 Відповідно до пункту 1.1 вказаного вище договору Вкладник передає, а Банк приймає на умовах договору грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень строком на один місяць. Днем повернення вкладу є 30 червня 2015 року.

3.6 Виплата процентів згідно пункту 1.2 Договору здійснюється за ставкою 21 процентів річних.

3.7 На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 травня 2015 року №348 «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28 травня 2015 року №107 про запровадження тимчасової адміністрації з 29 травня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію.

3.8 Наказом уповноваженої особи Фонду №26/ТА від 29 травня 2015 року була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки (надалі - правочини).

3.9 Метою проведення перевірки було встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами Банку виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені в пункті 3статті 38 Закону №4452-VI.

3.10 За наслідками проведеної перевірки було виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

3.11 Відповідно до постанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 року №562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк»» та делегування повноважень ліквідатора банку».

3.12 Згідно з даним рішенням з 31 серпня 2015 року розпочато процедуру ліквідації Банку та делеговано всі повноваження ліквідатора Пантіній Любові Олександрівні строком на 1 рік.

3.13 Листами від 27 серпня 2015 року №01-10/4087 "Про результати розгляду звернення" уповноважена особа Фонду Пантіна Л.О. повідомила позивачів про те, що правочини, у тому числі договори банківського вкладу №350642 та №350645 від 28 травня 2015 року, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, є нікчемними відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв`язку із чим їх не було включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3.14 Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивачі звернулися до суду з позовом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачі звернулися із касаційною скаргою, у якій просять скасувати зазначені рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

5. На обґрунтування касаційної скарги скаржники зазначили, що суди попередніх інстанцій не дослідили всі наявні у справі докази, що спричинило невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

6. Зокрема, скаржники зазначили, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки обставинам, що мають значення для справи, оскільки укладення договору банківського вкладу відбулось до віднесення ПАТ «Український Професійний Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації, що виключає можливість визнання правочину нікчемним. Крім того, законодавство не містить прямої заборони укладати договори з банком, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти, після визнання його проблемним.

7. Відповідач заперечення на касаційну скаргу не подав.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

8. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

9. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

10. Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

11. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

12. Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

13. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

14. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

15. Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

16. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

17. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

18. Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

19. Необхідно зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

20. Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

21. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №802/351/16-а.

22. Відповідно до положень статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

23. Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI, (у редакції, станом на дату укладення договору банківського вкладу), визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

24. Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

25. З аналізу вищенаведеного слідує, що уповноважена особа Фонду дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

26. Уповноважена особа Фонду вважала нікчемним договір банківського вкладу, укладеного між Банком і позивачами з підстав, передбачених статтею 38 Закону №4452-VI та статтею 228 ЦК України.

27. Разом з тим, уповноваженою особою Фонду не наведено конкретного пункту та частини зазначеної статті.

28. Крім того, відповідно до статті 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

29. Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом.

30. Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що постанова Правління Національного банку України від 30 квітня 2015 року №293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних» відповідно до положень статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для Банку обмеження відповідачем не надано.

31. При цьому слід зауважити, що невиконання посадовими особами Банку приписів постанови НБУ про віднесення банку до категорії проблемних не може бути саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту).

32. Як встановили суди, позивачі уклали з Банком договори банківського вкладу 28 травня 2015 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації у банку (29 травня 2015 року), а тому позивачі підпадають під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI.

33. Водночас, відповідачем не наведено правових підстав для невключення позивачів до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI, а тому колегія вважає, що наявні правові підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника, якому необхідно здійснити відшкодування коштів згідно договору банківського вкладу за рахунок Фонду.

34. Суд касаційної інстанції також зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку чи інших осіб під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

35. Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов`язковими для адміністративних судів.

36. Разом із тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору банківського вкладу ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачами надано не було.

37. З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини, а також беручи до уваги вимоги вищенаведених норм, колегія суддів не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

38. Колегія суддів вважає, що позивачі є особами, які набули право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивачів, як вкладників банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію (включити до переліку вкладників) щодо позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок Фонду.

39. Згідно частини четвертої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета позову та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

40. За таких обставин, посилання скаржників у касаційній скарзі про вихід за межі позовних вимог и вирішення питання щодо визнання протиправним та скасування рішення «Про результати розгляду звернення», якими уповноважена особа Фонду повідомила їх про те, що правочини, зокрема, Договори банківського вкладу №№350642, 350645 від 28 травня 2015 року, є нікчемними, не заслуговують на увагу, оскільки таки вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

41. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

42. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина перша та третя статті 351 КАС України).

43. Проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовали норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, з огляду на що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позов.

44. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у сумі 1684, 57 грн. (до суду першої інстанції в розмірі 487,20 грн., апеляційної інстанції - 535, 92 грн, касаційної інстанції - 661,45 грн, що підтверджується квитанціями від 24 вересня 2015 року, 22 січня 2016 року, 4 квітня 2016 року, відповідно). ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1197,38 грн (до суду апеляційної інстанції в розмірі 535, 93 грн та касаційної інстанції - 661,45 грн, що підтверджується квитанціями від 18 лютого 2016 року та від 4 квітня 2016 року, відповідно).

45. При цьому, оскільки відповідачем у цій справі є уповноважена особа, яка в силу приписів Закону №4452-VI є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, то понесені витрати на сплату судового збору належить стягнути саме з Фонду як суб`єкта владних повноважень.

46. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

47. Згідно із частиною першою статті 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

48. Проте Фонд не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року № 1691 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 року за № 33/20346), тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.

49. Згідно з приписами пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1581/12/21893), оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

50. Аналогічна позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року (справа №826/9960/15).

51. Ураховуючи викладене, Колегія суддів дійшла висновку, що понесені позивачами документально підтверджені витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню Фондом за рахунок ПАТ «Український професійний банк».

52. Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного суду України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

53. Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

54. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі №826/22855/15 скасувати та ухвалити нове рішення.

55. Адміністративний позов задовольнити повністю.

56. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу №350645 від 28 травня 2015 року, укладеним між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 та за договором банківського вкладу №350642 від 28 травня 2015 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Український професійний банк».

57. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1684, 57 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири гривень) 57 коп. та на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1197,38 грн (одна тисяча сто дев`яносто сім гривень) 38 коп.

58. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: А.А. Єзеров

С.М. Чиркін