Справа № 560/1995/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1995/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 серпня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 №Ф-41868-17.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03.04.2008 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак взагалі не здійснював вказаної діяльності. При цьому, у 2017-2018 роках працював як найманий працівник та роботодавець сплачував єдиний соціальний внесок. Він не подавав будь-яку податкову звітність, а контролюючий орган не проводив перевірок щодо нього. У фізичної особи-підприємця, яка не отримує дохід, не виникає обов`язок сплачувати внесок у мінімальному розмірі.

Ухвалою від 08.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

15.07.2019 відповідачем подано до суду відзив на позов, згідно з яким просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що базою нарахування єдиного внеску є сума доходу (прибутку), отриманого від діяльності, однак сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. ОСОБА_1 в період з 01.01.2017 по 30.09.2018 перебував на загальній системі оподаткування. За 2017 рік нарахування єдиного внеску становлять 8448 грн., за 9 місяців 2018 року - 7371,54 грн. (разом - 15819,54 грн.).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.08.2019 щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стверджені: вид діяльності - 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків на ринках; дата державної реєстрації - 03.04.2008; дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності - 22.02.2019.

Згідно довідки від 26.06.2019 за №МА000000110, позивач працює в ТОВ "ХАЙ ФІЛД" з 23.09.2014, та відображено нарахований дохід та відрахування з вересня 2014 року по травень 2019 року (арк. спр.7).

Контролюючим органом 09.11.2018 за № Ф-41868-17 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 15819,54 грн. (арк. спр. 6).

Відповідно до пп.14.1.1-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон 2464-УІ ).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 1 Закону 2464-УІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону 2464-УІ, виключно цим Законом визначаються, зокрема, платники єдиного внеску, а також порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Пунктами1, 4 ч.1 ст. 4 Закону 2464-УІ визначено, що платниками єдиного внеску є:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (пункт 1);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4).

Згідно з п.6.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011, № 1588, взяття на облік за основним місцем обліку фізичної особи - підприємця здійснюється після її державної реєстрації згідно із Законом контролюючим органом за місцем її державної реєстрації на підставі: відомостей про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; відомостей про скасування державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-УІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, незалежно від отримання доходу (прибутку). При цьому фізичні особи - підприємці не звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони одночасно були найманими працівниками у роботодавців, визначених пунктом 1 ч.1 ст. 4 Закону 2464-УІ. Також потрібно враховувати, що єдиний внесок сплачується різними платниками в різних розмірах та з інших правових підстав, що не спричинить підвійне стягнення до бюджету єдиного внеску. Тобто, закон допускає одночасну сплату єдиного внеску як самим застрахованим так і страхувальником.

Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону 2464-УІ мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

У статті 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3200 грн. Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3723 грн.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України 2464-УІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, мінімальний розмір єдиного внеску в місяць з мінімальної заробітної плати в 2017 році становив 704 грн. (3200 х 22%), у 2018 році - 819,06 грн. (3723 х 22%). Таким чином, мінімальний розмір єдиного внеску за 2017 рік становив 8448 грн. (704 х 12), за 9 місяців 2018 року - 7371,54 грн. (819,06 х 9), та 15819,54 грн. за вказаний період.

Однак позивачем єдиний внесок у 2017-2018 роках, всупереч Закону 2464-УІ, не сплачувався.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону 2464-УІ недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону 2464-УІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Отже, оскільки сума заборгованості позивача (який був зареєстрований підприємцем з 03.04.2008 до 22.02.2019) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 15819,54 грн., тому контролюючим органом на вказану суму було правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 №Ф-41868-17.

Доводи позивача про те, що у спірний період єдиний внесок вплачувався за нього роботодавцем, як за найманого працівника, суд вважає безпідставними, оскільки Закон 2464-УІ визначає фізичних осіб-підприємців та роботодавців окремими платники єдиного внеску. Цей висновок суду не спростовується неподанням ФОП ОСОБА_1 звітності і не проведенням перевірок контролюючим органом, враховуючи вищевказане.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів позовні вимоги, а відповідач довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 серпня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя А.І. Петричкович