Справа № 236/4191/18
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 236/4191/18

06 серпня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Саржевської І.В.,

при секретарі Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної служби Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (в уточненій редакції),

ВСТАНОВИВ:

26.11.2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову працівника батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області ГУ НП у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 26.11.2018 року скаргу ОСОБА_1 на постанову працівника батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області ГУ НП у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху, надано заявнику строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді.

Копію вказаної ухвали судді від 26.11.2018 року заявник отримав лише 15.01.2019 року, що підтверджено розпискою в матеріалах справи. 15.01.2019 року (вх. № 588/19) ОСОБА_1 надав до суду свою уточнену позовну заяву до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної служби Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач повідомляє, що постановою працівника батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ від 22.11.2018 року відносно нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 255,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зазначив, що ОСОБА_1 22.11.2018 року о 16 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Chevrolet Malibu», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Слов`янськ Донецької області, на перехресті порушив вимоги дорожнього знаку «Рух прямо», здійснивши поворот праворуч з вул. Свободи на вул. Курчатова. З усних пояснень працівника поліції позивач зрозумів, що йому ставиться в вину порушення вимог п.8.4 Правил дорожнього руху щодо дії наказових знаків про напрямок руху транспортних засобів.

Натомість ОСОБА_1 зазначає, дорожній знак «Рух прямо» (про котрий іде мова у підпункті «г» п. 8.4 Правил дорожнього руху) не забороняє поворот праворуч у двори та інші прилеглі до дороги території, а він саме такий маневр і здійснив, тому його дії відповідають приписам Правил дорожнього руху. Позивач упевнений в таких своїх діях, зазначає, що ці дії зумовлені вимушеною зупинкою транспортного засобу, в котрому перебувала малолітня дитина позивача, обставини події може підтвердити пасажир автомобіля ОСОБА_2 , але заперечення ОСОБА_1 не були взяті до уваги працівниками поліції при вирішенні питання щодо адміністративної відповідальності позивача.

Крім того, ОСОБА_1 висловлює сумніви щодо належної сертифікації приладів, котрими здійснювалась відеофіксація подій на зазначеній ділянці автошляху і показання котрих були покладені працівниками поліції в основу висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 вказує, що працівниками поліції йому так і не було вручено примірника протоколу у справі про адміністративне правопорушення; у постанові працівника поліції нормативний акт, що передбачає адміністративну відповідальність, зазначено нерозбірливо і незрозуміло; надана працівником поліції постанова не містить інформації щодо банківських реквізитів та можливих способів оплати суми штрафу; працівник поліції не надав на прохання позивача будь-яких документів, котрі уповноважували б саме цю особу здійснювати контроль за безпекою дорожнього руху на ділянці автошляху у м. Слов`янську.

На думку позивача, у даному випадку відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому дії працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є неправомірними. Позивач просить суд скасувати постанову працівника поліції серії НК № 779645 від 22.11.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч.5 ст. 262 КАС України судом ухвалено рішення про розгляд справи спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач не повідомляв про врегулювання публічно-правового спору між ним та посадовою особою територіального органу Національної поліції у позасудовий спосіб.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.46-48), де зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, не підлягають задоволенню; з відзиву вбачається, що працівник поліції Багацький В.В. 22.11.2018 року під час патрулювання м. Слов`янська виявив факт порушення водієм ОСОБА_1 приписів підпункту «г» п. 8.4. Правил дорожнього руху, правомірно зупинив транспортний засіб позивача, попросив надати документи на право керування транспортним засобом, технічні документа на автомобіль, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу; порушення Правил дорожнього руху було зафіксовано в автоматичному режимі (за допомогою нагрудного відеореєстратора працівника поліції), відеозапис має обмежений строк зберігання, тому до суду не може бути наданий на час судового розгляду позову; поліцейський упевнився в наявності в діях водія складу адміністративного правопорушення, застосував до ОСОБА_1 належний вид та міру адміністративного стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 122 КУпАП (штраф у розмірі 255,00 грн.); під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення водію було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на зворотному боці постанови.

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 236/4191/18, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається із копії документа, наданого ОСОБА_1 до суду, постановою працівника батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ від 22.11.2018 року серії НК № 779645 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, відносно нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 255,00 грн. (а.с. 13).

При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, зазначив у постанові, що ОСОБА_1 22.11.2018 року о 16 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Chevrolet Malibu», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Слов`янськ Донецької області, на перехресті порушив вимоги дорожнього знаку «Рух прямо», здійснивши поворот праворуч з вул. Свободи на вул. Курчатова.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

Норми ч.1 ст. 122 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - у виді накладення на правопорушника штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Диспозиція ч.1 ст. 122 КУпАП за своєю сутністю є бланкетною, тобто відсилає до змісту певного підзаконного акта у сфері безпеки дорожнього руху, порушення норм якого має бути зафіксоване як наявна підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Однак у даному випадку зі змісту копії постанови працівника поліції від 22.11.2018 року серії НК № 779645 (з причини низької якості виготовлення копії документа) неможливо з`ясувати, які приписи Правил дорожнього руху було порушено ОСОБА_1 , тим самим порушено право позивача на захист. Оригінал постанови працівника поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності представником відповідача до суду не було надано разом з відзивом на позовну заяву (а.с.46-48).

Натомість Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Маточча проти Італії» (Mattoccia v. Italy) від 25.07.2000 року, заява № 23969/94, зауважив: «Обвинувачений … має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів…».

Ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зазначені у ст. 258 КУпАП. Зокрема, відповідно до ч.7 ст. 258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

В розглядуваній справі відповідач не виконав покладеного на суб`єкта владних повноважень обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст. 77 КАС України). Зокрема, відповідачем не доведено, що подія правопорушення, котре ставиться в вину ОСОБА_1 , була зафіксована за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, котрі мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідачем не надано доказів щодо належної сертифікації таких технічних засобів. Відеозапис події, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, представник відповідача для огляду суду не надав. З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена наявність передбачених законом підстав для здійснення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності без складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення. Відповідачем не доведено існування у конкретної посадової особи органу Національної поліції повноважень на безпосередній розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами. Натомість в оскаржуваній постанові відсутні пояснення порушника щодо обставин справи, відсутня оцінка працівником поліції заперечень ОСОБА_1 з приводу фактичного дотримання ним режиму дії дорожнього знаку «Рух прямо», не взято до уваги показання пасажира ОСОБА_2 , котра була безпосереднім очевидцем події. Наведене свідчить про одностороннє, неповне з`ясування обставин справи працівником поліції при складанні оспорюваної постанови.

Твердження позивача з приводу того, що дорожній знак 4.1 «Рух прямо» не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території, а відтак, це може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не були спростовані представником відповідача. Відповідачем не надано до суду для огляду графічної схеми перетину вул. Свободи та вул. Курчатова у м. Слов`янську Донецької області, не надано відеозапису, на якому було б чітко відображено траєкторію руху на вказаному автошляху автомобіля, керованого позивачем.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). Цих послідовних дій не дотримався працівник поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. Зокрема, до початку розгляду справи працівником поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 55,59 63 Конституції України. Внаслідок цього позивач був позбавлений знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права тощо. Посилання представника відповідача у відзиві на ту обставину, що «під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення водію було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на зворотному боці постанови», суд не бере до уваги, оскільки належних і допустимих доказів з цього приводу (наприклад, оригіналу постанови працівника поліції із наявним власноручним записом позивача на зворотному боці документа) відповідачем надано так і не було.

Це зумовлює критичну оцінку судом матеріалів про адміністративне правопорушення як таких, що порушують гарантоване Конституцією та міжнародно-правовими документами суб`єктивне право особи на захист від висунутого обвинувачення, тому такими матеріалами не може бути обґрунтовано висновок про вину особи у скоєнні відповідного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі,скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, що є, на думку суду, належним способом захисту прав позивача, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.

Вимоги позивача за своєю сутністю стосуються оскарження постанови правозастосовного органу у справі про адміністративне правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі № 21-1410а16 висловлена правова позиція, згідно з якою у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287,288 КУпАП, ст.ст. 2,3,4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Згідно із ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст.ст. 8,19,62,64,68 Конституції України, ст.ст. 2,5,6,7,19, 132,139,241,242,243,244,245, 286 КАС України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної служби Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (в уточненій редакції) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову працівника Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної служби Національної поліції України поліцейського Багацького В.В. від 22.11.2018 року серії НК № 779645, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі ч.1ст. 122 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 255,00 грн..

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення такого рішення.

Суддя -