Справа № 1.380.2019.001437
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001437
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС», представники - Федак С.І.
до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, представник - Іванський В.І. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, представник - Бисикало Т.А.
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними і скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 28.01.2019 року №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» збільшено податкове зобов`язання по податку на прибуток підприємств на суму 8514995,00 грн., в тому числі 6811996,00 грн. за податковим зобов`язанням та 1702999,00 грн. за штрафними фінансовими санкціями;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 28.01.2019 року №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10444353, 00 грн., в тому числі 6962902,00 грн. за податковим зобов`язанням та 3481451,00 грн. за штрафними фінансовими санкціями;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 28.01.2019 року №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2018 року на суму 171155,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 20 лютого 2019 року №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» застосовано штрафну санкцію в розмірі 500000,00 грн. за невиконання податкових повідомлень-рішень № та № від 28.01.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні перевірки відповідачем безпідставно не взято до уваги надані позивачем первинні бухгалтерські документи, що підтверджують фактичні обставини та реальність здійснених операцій, внаслідок чого зроблено відповідачем зроблено протиправні висновки про порушення позивачем норм законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Відповідач та третя особа, проти позову заперечили з підстав, що спірні рішення є правомірними, оскільки актом перевірки від 17 грудня 2018 року за №2850/13-01-14-13/40840881, встановлено наступні порушення позивача: заниження оподатковуваного доходу внаслідок не включення до нього вартості безоплатно отриманого товару (води) від ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» на суму 2174133,00 грн.; завищення валових витрат на 5000000,00 грн. та заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість 1000000,00 грн. внаслідок використання не в господарській діяльності скрапленого газу, придбаного у ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД»; заниження оподатковуваного доходу через завищення валових витрат позивача на суму 20503284,85 грн. та безпідставного включення до податкового кредиту суми ПДВ 4100657,77 грн. через не підтвердження реальності операції з придбання у ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» соєвих бобів та кукурудзи; заниження оподатковуваного доходу через завищення валових витрат позивача на суму 10166995,50 грн. та безпідставного включення до податкового кредиту суми ПДВ - 2033399,1 грн. внаслідок недоведеності реальності операцій з придбання у ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» крихти сухарів.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засідання позовні вимоги заперечили, надали суду додаткові докази та документи, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді 02.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Ухвалою судді від 22.05.2019 року встановлено участь представника третьої особи в режимі відеоконференції. Протокольною ухвалою судді 17.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Судом встановлені наступні обставини:

17.12.2018 року відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД ФІДЛЕНС» (код за ) податкового законодавства за період з 01.10.2017 року по 30.06.2018 року, валютного - за період з 01.10.2017р. по 30.06.2018р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2017 р. по 30.06.2018р.» За результатами якої складено акт №2850/13-01-14-13/40840881.

Перевіркою встановлені наступні порушення:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI(із змінами та доповненнями), в зв`язку із чим занижено податок на прибуток всього в сумі 6 811 995 грн., в т.ч. за 2017 рік на 4 538 902 грн. та за 1 півріччя 2018 року на 2 273 093 грн.;

- п.189.1. ст.189, п.198.1, п.198.2, п. 198.3 ст.198, п.2001, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до: завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення (р.19) за червень 2018 року на суму 171 155 грн.;

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.18) на загальну суму 6 962 902 грн., в т.ч. за грудень 2017 року на 4608398 грн., січень 2018 року на 1781820 грн., лютий 2018 року на 572684 грн.

28.01.2019 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання по податку на прибуток підприємств на суму 8514995,00 грн., в тому числі 6811996,00 грн. за податковим зобов`язанням та 1702999,00 грн. за штрафними фінансовими санкціями, внаслідок порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України.

28.01.2019 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення за №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10444353, 00 грн., в тому числі 6962902,00 грн. за податковим зобов`язанням та 3481451,00 грн. за штрафними фінансовими санкціями, внаслідок порушення позивачем п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.2001, п. 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України.

28.01.2019 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2018 року на суму 171 155,00 грн. внаслідок порушення ТОВ «ТД «ФІДЛЕНС» п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.2001, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України.

20.02.2019 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 500000,00 грн. за невиконання податкових повідомлень-рішень № та № від 28.01.2019 року.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправними, та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень з наступних встановлених підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно з п.п. 134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

Згідно п. 189.1. ст. 189 цього ж Кодексу, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно п.198.1. ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п.198.2. ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п.198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.5. ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно п.200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.2. ст. 200 цього ж Кодексу, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідачем встановлено порушення позивачем п.п.134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України та П(с)БО 15 «Дохід», а саме заниження оподатковуваного доходу на суму 2174133,00 грн. за рахунок не підтвердження реальності проведених взаємовідносин з ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ», внаслідок чого занижено податок на прибуток. Відповідач зазначає, що станом на 01.10.2017 року згідно з даними бухгалтерського обліку в позивача рахується кредиторська заборгованість ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» в сумі 2608959,69 грн., яка станом на 30.06.2018 року не погашена, притому, що дата виникнення цього ж зобов`язання - липень 2017 року. Відповідач вказує, що на момент проведення перевірки вказана заборгованість непогашена, взаєморозрахунки з даним підприємством не проводилися, до перевірки первинних документів (договори, акти, накладні тощо) по взаєморозрахунках з вищевказаним контрагентом не представлено, тому зроблено висновок, що якщо ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» вимог до позивача щодо компенсації вартості товарів/послуг не надано (що підтверджується наявною кредиторською заборгованістю по балансовому рахунку 631), то такі товари/послуги вважаються отриманими безоплатно.

В цій частині судом враховуються аргументи позивача, оскільки у відповідності із п.п.134.1. п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п.5 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за

умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Пунктом 15 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153, встановлено, що «Визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість». Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню».

Між позивачем та ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» 01 травня 2017 року було укладено договір поставки №1/05-17 від 01.05.2017 року, предметом якого було зобов`язання ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» як Продавця передати у власність ТОВ «ТД ФІДЛЕНС» як Покупця товарно-матеріальні цінності, а зобов`язаннями ТОВ «ТД ФІДЛЕНС» було визначено прийняття товарно-матеріальних цінностей від Продавця та оплата їх на умовах, визначених договором.

Факт поставки товару на загальну суму 2608959,69 грн. підтверджується видатковими накладними №8659 від 28.07.2017р. на суму 587 865,31 грн., №8661 від 31.07.2017р. на суму 706557,74 грн., №8662 від 31.07.2017р. на суму 822 263,04 грн., №8663 від 31.07.2017р. на суму 492273,60 грн.

Згідно договору поставки №1/05-17 від 01.05.2017р. (п.4.1) Покупець здійснює оплату кожної партії товару з відстрочкою платежу 60 календарних днів, тобто укладений між сторонами договір є оплатним.

Поняття «безоплатно надані товари, роботи, послуги» визначено в пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Вказаним підпунктом встановлено, що безоплатно надані товари, роботи, послуги - це:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Переданий ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» товар позивачу згідно договору поставки №1/05-17 від 01.05.2017р. не відповідає поняттю «безоплатно надані товари, роботи, послуги», наведеному в Податковому кодексі, оскільки переданий у власність позивачу на підставі оплатного договору.

Відповідачем не спростовано, що термін позовної давності, який згідно ст. 257 ЦК України складає 3 (три) роки та протягом якого ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» може звернутися до суду із вимогою про оплату, не закінчився, відповідно вищевказана заборгованість не є безнадійною згідно п.14.1.11 ПК України, не є безповоротною фінансовою допомогою згідно п. 14.1.257 ПК України та не підлягає включенню до об`єкту оподаткування податком на прибуток згідно п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України.

На переконання суду, оскільки поставка товару відбувалась на підставі укладеного між ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» та позивачем оплатного договору поставки №1/05-17 від 01.05.2017 року, то така поставка не відповідає визначенню поняття «безоплатно надані товари», наведеному в п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України, а відтак позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.01.2019 року №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання по податку на прибуток підприємств на суму 391344,00 грн. внаслідок заниження позивачем оподатковуваного доходу на вартість безоплатно отриманого товару (води) від ТОВ «АЛЬПАРІ ТРЕЙДІНГ» на суму 2174133,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем встановлено завищення позивачем показників «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на суму 5000000,00 грн. внаслідок використання не в господарській діяльності скрапленого газу, придбаного у ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД», що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток чи збиток) на суму 5000000,00 грн., а також в порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПК України, заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку із використанням не в господарській діяльності скрапленого газу, придбаного у ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД», на суму 1000000,00 грн.

На думку відповідача в технологічному процесі виробництва кормів операції сушіння, в якій позивачем використовувався придбаний скраплений газ, не передбачено, при сушінні зернових культур кількісні показники згідно даних обліку не змінились, а також те, що відповідно до наявних технологічних характеристик, що містяться в інтернет ресурсах, мобільна зерносушарка AGREX PRT 200, працює на дизельному пальному, а не на скрапленому газі.

Судом враховуються аргументи позивача проте, що податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № в частині збільшення позивачу податкового зобов`язання по податку на прибуток підприємств внаслідок завищення валових витрат позивачем на суму 5000000,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № в частині збільшення позивачу податкового зобов`язання з податку на додану вартість внаслідок безпідставного включення ним до податкового кредиту суми податку на додану вартість в сумі 1000000,00 грн. внаслідок недоведеності використання в господарській діяльності скрапленого газу, отриманого від ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД», є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки:

Згідно акту від 27 листопада 2017 року, в зв`язку із пошкодженням покрівлі складу сировини позивача відбулось залиття водою зернової сировини, що знаходилась в ньому.

28 листопада 2017 року позивачем було укладено договір оренди обладнання №56/17 від 28.11.2017 року з Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 , згідно якого останній взяв на себе зобов`язання передати в оренду Позивачу мобільну зерносушарку AGREX PRT 200.

Поставки мобільної зерносушарки позивачу підтверджується актом приймання-передачі від 01.12.2017 року, товарно-транспортною накладною №Р606 від 01.12.2017 року та актом надання послуг №606 від 01.12.2017 року, а її повернення - актом приймання-передачі від 30.01.2018 року, товарно-транспортною накладною №Р524 від 30.01.2017 року та актом надання послуг №524 від 30.01.2018 року.

28 листопада 2017 року позивачем було укладено договір №П/28-11-17/1 постачання скрапленого газу з ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД», предметом якого було передача останнім відповідними партіями скрапленого вуглеводневого газу у власність позивачу, а позивач зобов`язувався прийняти товар у власність та здійснити його оплату на умовах визначених цим договором.

Згідно п. 2.3 договору позивач як покупець взяв на себе зобов`язання оплатити вартість поставленого товару протягом 180 (ста восьмидесяти) днів з моменту отримання Товару.

На виконання вказаного Договору ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД» було поставлено позивачу газ вуглеводневий скраплений, що підтверджується видатковими накладними №1192 від 30.11.2017 року на суму 1113 475,00 грн., №1193 від 30.11.2017 року на суму 1 070 696,00 грн., №1194 від 30.11.2017 року на суму 3 467 665,50 грн. та №1195 від 30.11.2017 року на суму 348 163,50 грн.

ТОВ «ПРОМ ІНВЕСТ ЛТД» було виписано та зареєстровано Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №165 від 30.11.2017р. на суму 1 113 475,00 грн., №166 від 30.11.2017р.на суму 1 070 696,00 грн., №167 від 30.11.2017р. на суму 3 467 665,50 грн. та №168 від 30.11.2017 року на суму 348 163,50 грн.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними: ТТН №Р1194/1 від 07.12.2017р., №Р1194/2 від 11.12.2017р., №Р1194/3 від 14.12.2017р., №Р1194/4 від 20.12.2017р., №Р1194/5 від 21.12.2017р., №Р1194/6 від 22.12.2017р., №Р1194/7 від 25.12.2017р., №Р1194/8 від 26.12.2017р., №Р1194/9 від 27.12.2017р., №Р1194/10 від 29.12.2017р., №Р1194/1 від 30.12.2017р., №Р1194/12 від 02.01.2018р., №Р1194/13 від 04.01.2018р., №Р1194/14 від 06.01.2018р., №Р1194/1 від 12.01.2018р., №Р1194/16 від 17.01.2018р, №Р1194/17 від 26.01.2018р.

Часткова оплата придбаного скрапленого газу була здійснена позивачем 15.12.2017р. в сумі 450000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №514 від 15.12.2017р.

Використання скрапленого газу підтверджується складеним актом про списання товарів №3894 від 30.12.2017 року на 151,4645 т. скрапленого газу та актом про списання товарів №1101 від 30.01.2018 року на 151,4645 т. скрапленого газу.

Доводи відповідача щодо недоведеності використання позивачем природного газу у власній господарській діяльності, зокрема внаслідок не передбачення в технологічному процесі операції сушіння та неможливості роботи мобільної зернової сушарки AGREX PRT 200 на скрапленому природному газі, а лише на дизельному пальному, спростовуються іншими доказами по справі.

Правилами організації і ведення технологічного процесу виробництва комбікормової продукції, затвердженими наказом Міністерства агропромислової політики України №84 від 20.03.1998 року, зокрема п.11.6, передбачено використання при виготовленні преміксів як одного із видів комбікормової продукції зерна з вологістю не більше 13%, а при перевищенні 13% зерно підлягає сушінню в сушарках.

В матеріалах справи є копії посвідчень про якість №34 та №35 від 21.12.2017р., видані позивачу ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ», з яких вбачається, що вологість зернової сировини складала 30%.

Судом не враховується посилання відповідача інформацію з мережі Інтернет про неможливість роботи мобільної зернової сушарки AGREX PRT 200 на скрапленому природному газі, а лише на дизельному пальному, оскільки згідно інформації з офіційного сайту компанії AGREX (http://agrex.com), мобільна сушарка PRT 200 може працювати як на дизельному пальному, так і на скрапленому газі. Будь яких інших належних та допустимих доказів неможливості використання скрапленого природного газу при роботі мобільної зерносушарки AGREX PRT 200 відповідачем суду не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено нереальність операції з придбання та використання у власній господарській діяльності позивачем скрапленого природного газу.

Судом враховуються аргументи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № в частині збільшення позивачу податкового зобов`язання по податку на прибуток підприємств внаслідок завищення валових витрат позивачем на суму 24603946,62 грн. та податкового повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № в частині збільшення позивачу податкового зобов`язання з податку на додану вартість внаслідок безпідставного на думку відповідача включення позивачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість в сумі 4100657,77 грн. внаслідок не підтвердження реальності здійсненої між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» операції з поставки соєвих бобів та кукурудзи, то суд при прийнятті рішення виходить із наступного.

Відповідач зазначає, що позивачем не представлено жодних документів, які підтверджують транспортування товару (соєвих бобів та кукурудзи), до перевірки надано лише видаткові накладні та не представлено договору, ТТН, актів приймання-передачі, документів на оплату, регістрів бухгалтерського обліку та інших документів, що стосуються проведених взаєморозрахунків, відсутністю фактичних даних про первинне походження товару.

Суд зазначає, що право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього ж Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2016 року між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» укладено договір поставки товару №5/12. В справи є копії видаткових накладних на поставку вказаних товарів, в яких міститься посилання на договір №5/12 від 05.12.2006 року як підставу проведених операцій. Надання позивачем оборотно-сальдових відомостей по взаєморозрахунках з ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» підтверджується додатком 4 до акту перевірки.

Відповідно висновок відповідача про відсутність у позивача первинних документів, що підтверджують реальність операції з придбання у ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» соєвих бобів та кукурудзи спростовується письмовими доказами, наявними у справі.

Позивач спростовує висновки відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних, як доказ нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ», тим що згідно копії листа ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» №1/02-18 від 01.02.2018 року та пояснень позивача, наданих під час перевірки, позивач та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» орендували складські приміщення за адресою: с .Половинчик , Монастирищенського р-ну, вул.Промисловій, 3а. Згідно пояснень позивача, переміщення товару здійснювалось в межах складів автонавантажувачами, а відтак необхідність оформлення товарно-транспортних накладних згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу від 14.10.1997 року №363, була відсутня.

Відповідачем не спростовано факт наявності складських приміщень у позивача та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» за вищевказаною адресою.

Податковим законодавством не визначено товарно-транспортну накладну як обов`язковий первинний документ на підтвердження реального здійснення господарської операції з поставки товару, відповідно відсутність товарно-транспортних накладних на перевезення товару між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ», за наявності в матеріалах справи інших доказів, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій та використання таких операцій у власній господарській діяльності, не свідчить про допущення позивачем порушень вимог податкового законодавства та нереальність здійснених ним операцій.

Судом враховується аргументи позивача проте, що на наявність інформації з АІС «Податковий борг» та ЄРПН по ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» не може бути належним доказом нереальності господарської операції між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ», адже обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку. Формування суб`єктом господарювання витрат та податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Принцип персональної відповідальності платника податків, підтверджений правовими позиціями Верховного Суду України в численних постановах (про це, зокрема, йдеться в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду 19.02.2019 року по справі №822/1882/17), відповідно сам лиш факт наявності негативної інформації за наявності в матеріалах справи доказів, що підтверджують реальність здійснених операцій між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» не може бути підставою для визнання господарської операції нереальною.

З цих же підстав судом не враховуються посилання в акті перевірки на інформацію з інформаційних баз даних ДФС України, зокрема на те, що з 22 березня 2018 року ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» не звітує, є фігурантом кримінальних справ, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2018р. по справі №757/37813/18-к накладено арешт на кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ по ТОВ «Аленгез Фармінг». В справі відсутні відповідні вироки суду.

Відповідачем не спростовані докази у справі щодо реально здійсненої позивачем операції з придбання соєвих бобів та кукурудзи, а заперечення таких базуються на припущеннях, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Судом враховуються аргументи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № в частині збільшення позивачу податкового зобов`язання по податку на прибуток підприємств внаслідок завищення валових витрат позивачем на суму 10166 995,50грн. та податкового повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № в частині збільшення позивачу податкового зобов`язання з податку на додану вартість внаслідок безпідставного включення ним до податкового кредиту суми податку на додану вартість в сумі 2033399,10 грн. внаслідок не підтвердження, на думку відповідача, реальності здійсненої між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» операції з поставки крихти сухарів.

Відповідачем зроблено висновок про не підтвердження реальності здійсненої між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» операції з поставки крихти із сухарів в кількості 826,6 т на загальну суму 12200394,60 грн., в т.ч. ПДВ - 2033399,10 грн., внаслідок чого на думку відповідача позивачем безпідставно завищено валові витрати товариства на суму 10166 995,50 грн., а також безпідставно завищено суму податкового кредиту по ПДВ на 2033399,10 грн.

Висновок про нереальність вказаної операції також обґрунтовується інформацією з ЄРПН про відсутність фактичних даних про первинне походження товару.

Судом встановлено, що 05.12.2016 року між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» було укладено договір поставки товару №5/12. В справі є копії видаткових накладних на поставку вказаних товарів, в яких міститься посилання на договір №5/12 від 05.12.2006 року, як підставу проведених операцій. Надання позивачем оборотно-сальдових відомостей по взаєморозрахунках з ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» підтверджується додатком 4 до акту перевірки. Доводи відповідача щодо відсутності товарно-транспортних накладних, а також наявності негативної інформації з бази даних АІС «Податки» щодо контрагента позивача - ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» судом не враховуються з таких же підстав, що вказаних судом при оцінці реальності операцій між позивачем та ТОВ «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ» щодо поставки соєвих бобів та кукурудзи.

Відповідач не спростовано наявність належно оформлених первинних документів, що підтверджують реальність господарської операції, а заперечення такої базуються на припущеннях, що є підставою для задоволення позовних вимог і в цій частині.

Також суд зазначає, що відсутність товарно-транспортних накладних та/або сертифікатів, також, не є безумовною підставою для відсутності права позивача на формування податкового кредиту. Ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування кредиту, за умови наявності інших первинних документів, які спростовують факт безтоварності господарських операцій.

Вказана позиція узгоджується із позицією ВС України викладеною у Постанові від 06 червня 2019 року по справі №815/2968/15. У вказаній постанові ВС також вказав, що за висновками акта, перевіркою документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин, їх вид, обсяг, якість та розрахунки; перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість. Виявлені порушення базуються також на висновках інших актів «Про неможливість проведення зустрічної звірки» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за відповідний період. Актом перевірки також встановлено відсутність реального здійснення операцій, відсутність об`єктів оподаткування (відсутня передача товару (послуг) з податку на додану вартість по операціях з продажу товарів (надання послуг) до зазначених у акті контрагентів-постачальників.

Правила формування податкового кредиту, регламентовані положеннями Податкового кодексу України не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів або інших доказів, які спростовують такі доводи.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Відповідно податкові повідомлення-рішення від 28.01.2019 року №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2018 року на суму 171155,00 грн. та від 20 лютого 2019 року №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 500 000,00 грн. за невиконання податкових повідомлень-рішень № та № від 28.01.2019 року, є також протиправним, оскільки судом встановлено протиправність рішень за невиконання яких до позивача застосовано штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» (17600, Чернігівська область, Варвинський район, смт Варва, вул. Шевченка, б.82, кім. 7) до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (79003, м. Львів, Стрийська, 35) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за № від 28.01.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за № від 28.01.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за № від 28.01.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за № від 28.01.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ФІДЛЕНС» (, Чернігівська область, Варвинський район, смт Варва, вул. Шевченка, б.82, кім. 7) 19210,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 12.08.2019 року.

Суддя Гавдик З.В.