Справа № 620/2308/19
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 серпня 2019 року Чернігів Справа № 620/2308/19

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є., перевіривши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними припису і наказу в частині, їх скасування та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» звернулось до суду з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати припис Державної служби геології та надр України від 16.11.2018 № 87/2410 в частині надання вказівки ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» усунути порушення у сфері надрокористування шляхом надання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами та акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинки для промислового освоєння та подання в письмовій формі підтвердження акту усунення цих порушень у строк до 17.12.2018;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 23.04.2019 № 125 в частині зупинення спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 № 2410, виданого Приватному акціонерному товариству «Новгород- Сіверський завод будівельних матеріалів».

- зобов`язати Державну службу геології та надр України поновити дію спеціального до зволу на користування надрами від 26.03.2001 № 2410 Приватному акціонерному товариству «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» шляхом видання наказу відповідно до п. 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.

Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Частина 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не подана обґрунтована окремо викладена заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду щодо визнання протиправним та скасування припису Державної служби геології та надр України від 16.11.2018 № 87/2410 в частині.

Про винесення оскаржуваного припису позивачу стало відомо 16.11.2018, про що свідчить підпис генерального директора Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» М.М. Киреєва про його отримання. Проте до суду позивач з даною позовною заявою звернувся лише 31.07.2019, про що свідчить відбиток штампу на конверті.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов має бути залишений без руху та позивачу встановлено десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення вказаного недоліку, шляхом подання до суду обґрунтованої окремо викладеної заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 159, 160, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними припису і наказу в частині, їх скасування та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали суду для усунення недоліків поданого адміністративного позову.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно з статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя О.Є. Ткаченко