Справа № 2040/7941/18
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2019 року

Київ

справа №2040/7941/18

адміністративне провадження №К/9901/21511/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Жука А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року

у справі №2040/7941/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Голови Державної прикордонної служби України Цигикала Петра Олександровича, Адміністрації Державної прикордонної служби України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Голови Державної прикордонної служби України Цигикала Петра Олександровича, Адміністрації Державної прикордонної служби України , у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 92-аг від 14 лютого 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 15 лютого 2018 року №136-ос про звільнення заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування з військової служби, полковника ОСОБА_1 , за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у запас Збройних сил України, без права носіння військової форми одягу та поновити полковника позивача на роботі (посаді) заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Держаної прикордонної служби України;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 19 лютого 2018 року №62-ос про виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 та поновити позивача у списках особового складу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби;

- стягнути з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Держаної прикордонної служби України позивача заробітну плату (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу, а саме за період з 19 лютого 2018 року по день постановлення судового рішення;

- у відповідності до п.п.2, 3 ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення полковника ОСОБА_1 на посаді заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Держаної прикордонної служби України та стягнення з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Держаної прикордонної служби України на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

30 липня 2019 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, у якій, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду або на новий розгляд.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є скасування наказів, в тому числі про звільнення позивача та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, тобто дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді заступника начальника прикордонного загону - коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування Східного регіонального управління Державної прикордонної служби, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

Таким чином, в силу вимог пункту першого частини 6 статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.

Разом з тим, обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні, та такі обставини не слідують з поданих матеріалів касаційної скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі №2040/7941/18.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. В. Жук

Судді Н. М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко