Справа № 400/1721/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 р. № 400/1721/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності, що полягає в неприйнятті рішення у формі наказу за результатами розгляду клопотання від 16.04.2019 р., та зобов`язання прийняти за клопотанням від 16.04.2019 р. рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в квітні 2019 р. зверталася до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Однак отримала відмову, аргументовану включенням бажаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, які призначені для відведення у власність учасникам АТО. Відмова оформлена листом. За результатами розгляду клопотання позивача відповідачем не було видано наказу про надання дозволу або про мотивовану відмову в наданні такого дозволу. Підстава, з якої відповідач відмовив у наданні дозволу, не передбачена Земельним кодексом України. Протиправна бездіяльність відповідача перешкоджає реалізації права позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки.

Відповідач 26.06.2019 р. подав відзив на позов (а. с. 29-32), в якому вказав, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України визначено перелік земельних ділянок, які можуть бути передані учасникам АТО. Відповідно до поданих позивачем графічних матеріалів, бажана нею земельна ділянка входить до меж земельної ділянки, призначеної для відведення учасникам АТО. Таким чином, підставою для відмови стала невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законодавства. Вимоги до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань земельним законодавством не встановлені. Вимога про зобов`язання прийняти рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не підлягає задоволенню, оскільки такі повноваження є дискреційними.

За клопотанням позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У жовтні 2016 р. позивач зверталася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 56,0252 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

Відповідач листом від 16.12.2016 р. повернув матеріали на доопрацювання у зв`язку з неналежним засвідченням копій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 р. по справі № 814/63/17 вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів та зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою (а. с. 8-9).

На виконання рішення суду листом від 14.08.2017 р. відповідач повідомив позивача про неможливість вирішення порушеного нею питання, оскільки обрана земельна ділянка не входить до переліку земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації в ІІІ кварталі.

Рішення відповідача, викладене в листі від 14.08.2017 р., позивач також оскаржила до суду. Рішенням від 04.05.2018 р. по справі № 814/362/18 Миколаївський окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язав надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 56,0252 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів) (а. с. 10-12).

На виконання рішення суду відповідачем видано наказ від 12.06.2018 р. № 3614/0/14-18-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (а. с. 13).

Отримавши необхідні довідки та графічні матеріали, представник позивача звернувся до державного підприємства "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" з пропозицією укласти договір на розроблення проекту землеустрою, однак листом від 30.01.2019 р. йому повідомлено, що бажана позивачем земельна ділянка вже сформована на підставі раніше розробленого проекту землеустрою іншому громадянину (а. с. 17).

16.04.2019 р. позивач повторно звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності іншої земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Привільнянське) (а. с. 18-19).

Листом від 21.05.2019 р. № К-4538/0-2357/0/20-19-СГ відповідач повідомив, що згідно наказу від 14.05.2019 р. № 243 бажана позивачем земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які передбачені до передачі у власність учасником АТО в межах норм безоплатної приватизації. Враховуючи викладене, відповідач відмовив у наданні відповідного дозволу (а. с. 21).

Згідно з ч. 1-2 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 117 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

А відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України).

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються, зокрема, пільги щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

19.08.2015 р. Кабінетом Міністрів України видано розпорядження № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", яким Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям зобов`язано забезпечити:

- розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок;

- розміщення на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції;

- надання в 10-денний строк після подання учасниками антитерористичної операції або членами сімей загиблих учасників антитерористичної операції заяв про надання їм земельних ділянок відповідної інформації Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

Відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач зазначив, що земельний масив, в якому позивач бажає отримати земельну ділянку, передбачений для задоволення потреб учасників антитерористичної операції.

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" не встановлено заборону надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та не заборонено передавати інші, ніж у переліку земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації для осіб, які не є учасниками антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 р. по справі № 808/2200/18.

На підставі викладеного суд зазначає, що оскільки позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, що не заперечується відповідачем, то у відповідача не було правомірних підстав відхиляти клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, посилаючись на зарезервованість земельної ділянки для відведення учасникам АТО.

Крім того, лист відповідача від 21.05.2019 р. № К-4538/0-2357/0/20-19-СГ не є рішенням, що прийнято за належним розглядом клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки, не містить викладення мотивів прийняття рішення за результатом розгляду поданого клопотання з посиланням на норми чинного законодавства.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти за клопотанням від 16.04.2019 р. рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

Як вбачається з листа від 21.05.2019 р. № К-4538/0-2357/0/20-19-СГ, відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою мотивована виключно включенням бажаної ділянки до переліку земельних ділянок, які передбачені до передачі у власність учасником АТО в межах норм безоплатної приватизації.

При цьому, відповідач не перевіряв та не надавав оцінку документам, доданим позивачем до відповідного клопотання.

За таких обставин, суд позбавлений можливості дослідити та надати оцінку рішенню відповідача за наслідками перевірки цих документів. Це означає, що вимога про зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є передчасною.

Водночас, ч. 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає за необхідне для повного захисту прав та законних інтересів позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Привільнянське), з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 768,40 грн (а. с. 4), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) про визнання протиправною бездіяльності, що полягає в неприйнятті рішення у формі наказу за результатами розгляду клопотання від 16.04.2019 р., та зобов`язання прийняти за клопотанням від 16.04.2019 р. рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що полягає в неприйнятті рішення у формі наказу за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 16.04.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Привільнянське).

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16.04.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Привільнянське), з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12.08.2019 р.

Суддя Н.В. Лісовська