Справа № 420/4262/19
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4262/19
УХВАЛА

14 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача - адвоката Попова М.М. (за ордером), представника відповідача - Ківало Л.В. (за довіреністю), треті особи - не з`явилися, розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду заяву представника позивача про забезпечення позову по адміністративній справі за позовною заявою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни до Міністерства юстиції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Нотаріальна Палата України, про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталія Андріївна звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Нотаріальна Палата України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 03.01.2019 року №14/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в частині включення до переліку приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталію Андріївну;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21.05.2019 року №1820/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни";

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1813/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Ухвалою від 22.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання на 14.08.2019 року об 11:00 год.

14.08.2019 року від представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просив:

- зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1813/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішення суду у даній справі;

- зобов`язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" відновити доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через його розблокування до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі та забезпечення можливості поновлення його порушених прав.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача та поновлення його порушених прав.

Заявник вказав, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України фактично призвів до порушення конституційного права позивача на працю (ст.43 Конституції України), адже усі нотаріальні дії з нерухомим майном передбачають використання Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доступ до якого наразі заблоковано на підставі оскаржуваного наказу.

Також позивач позбавлений можливості виконувати свої зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків.

Більше того, у нотаріальній конторі позивача на умовах трудового договору працюють дві особи - помічник нотаріуса Ільїна Г.І. та секретар Тімофеєва И.О., яким незважаючи на блокування доступу до Реєстру позивач має виплачувати заробітну плату.

Заявник зазначив, що приватний нотаріус Левченко H.A. позбавлена можливості самостійно забезпечити поновлення її прав, оскільки вона позбавлена права укласти договір про заміщення її з іншим приватним нотаріусом, так як для цього відсутні підстави, визначені ст.29 Закону України «Про нотаріат».

Оскільки нотаріус позбавлена можливості вчиняти нотаріальні дії, наразі порушуються інтереси та права третіх осіб - клієнтів позивача. Так, у провадженні позивача наразі перебуває близько 15 спадкових справ, в яких минув 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини і нотаріус зобов`язана видавати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, приватний нотаріус-державний реєстратор Левченко H.A. позбавлена можливості вчиняти усі нотаріальні дії щодо нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Згідно ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.154 КАС України).

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Частиною 4 ст.3 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Згідно ст.32 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус сплачує податки, встановлені ПК України

Отже, шляхом видачі оспорюваного Наказу 14.06.2019 року № 1813/5, позивача фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності. При цьому, у позивача є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення її діяльності.

З огляду на зазначене, заявником доведено, що невжиття заявлених у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу від 14.06.2019 року №1813/5 до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 травня 2018 року у справі №826/15847/17, тому суд враховує ці правові висновки при розгляді заяви позивача у даній справі.

Відповідно до ч.6 ст.154 КАС України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що основною метою діяльності ДП "Національні інформаційні системи" є технічне, технологічне забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, що створюються відповідно до наказів Міністерства юстиції України, а також інших електронних баз даних, що створюються відповідно до законодавства України, надання доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, забезпечення збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах Єдиних та Державних реєстрів.

З огляду на зазначене, зупиняючи дію наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1813/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", суд вважає за необхідне зазначити порядок виконання ухвали шляхом зобов`язання Державне підприємство "Національні інформаційні системи" відновити доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через його розблокування - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, оскільки саме це Підприємство, як технічний адміністратор Державного реєстру прав, здійснює блокування доступу до Реєстру та відновлює доступ до нього.

Керуючись ст. 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України (адреса: вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) від 14.06.2019 року № 1813/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Зобов`язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053, ) відновити доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Левченко Наталії Андріївні (адреса проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через його розблокування - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 14 серпня 2019 року.

Суддя В.В. Андрухів