Справа № 420/567/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/567/19

Головуючий в І інстанції: Юхтенко Л.Р.

Дата та місце ухвалення рішення: 23.04.2019 р.

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача -Шеметенко Л.П.
судді -Стас Л.В.
судді -Турецької І.О.
за участю секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 29.12.2018 року №UA500000/2018/000086/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в жовтні 2018 року позивачем придбано на аукціоні в США автомобіль марки AUDI A7 2013 року випуску. Під час митного оформлення вказаного транспортного засобу позивачем надано всі документи, які підтверджують митну вартість товару за основним методом. Однак, митним органом без наведення обґрунтованих підстав проведено коригування митної вартості вказаного товару, проігноровано усі надані документи в підтвердження реальної ціни придбання транспортного засобу, його вартісних характеристик, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду з позовом та ставити питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА500000/2018/000086/2 від 29.12.2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову в задоволені позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.10.2018 року ОСОБА_1 здійснила купівлю автомобіля AUDI A7 2013 р.в. НОМЕР_1 з аукціону Иншуранс авто аукціон (InsuranceAutoAuction) за ціною 6 185 доларів США.

Для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля позивачем до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію від 21.12.2018 року №UА500170/2018/028077 та додаткову декларацію №UА500170/2018/028647.

Митна вартість товару визначена за основним (першим) методом, тобто за ціною товару, який імпортується, та з урахуванням витрат на транспортування, що у загальному розмірі складає 6 785 дол. США.

Під час митного оформлення для перевірки правильності митної вартості товару декларантом надано наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 09.10.2018 року №UA-366810; звіт про оцінку колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України із США від 19.12.2018 року №23/71; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.10.2018 року №TITLE №F04689L; договір про надання послуг митного брокера від 25.11.2018 року №0620; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні від 14.06.2006 року №АН 467230; картку платника податків від 04.04.2008 року; квитанцію про сплату митних та інших платежів від 13.12.2018 року №37525235; довідку про здійснення SWIFT-платежу; довідку ТОВ "ЦЕНТР АВТО" для митного оформлення; скріншот з особистого кабінету на сайті аукціону.

Під час перевірки правильності визначення митної вартості товару митним органом встановлено у поданих документах розбіжності та недоліки.

Так, митним органом зазначено, що згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, якщо рахунок сплачено, то декларантом для підтвердження митної вартості подаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до ст. 368 Митного кодексу України при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

У зв`язку із чим, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів подати (за наявності) матеріали, які підтверджують заявлену митну вартість та усувають виявлені недоліки і розбіжності, а саме: банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України; калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; копію митної декларації країни відправлення; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Оскільки вказаних документів декларант не надав, рішенням Одеської митниці ДФС від 29.12.2018 року №UA500000/2018/000086/2 проведено коригування митної вартості транспортного засобу за другорядним (резервним) методом, внаслідок чого його митна вартість збільшена до 13 955 дол. США.

Врахувавши наведені обставини, з метою митного оформлення автомобіля позивач 04.01.2019 року здійснила доплату митних платежів, після чого здійснено митне оформлення автомобіля та випущено товар у вільний обіг за митною декларацією від 08.01.2019 року №UA500170/2019/000430.

Водночас, не погоджуючись із висновками контролюючого органу щодо неможливості підтвердити митну вартість товару на підставі поданих документів, з огляду на необґрунтованість доводів відповідача щодо недоліків та розбіжностей пред`явлених під час митного оформлення матеріалів, позивач звернулася до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за наданими позивачем документами можливо встановити всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, його ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

В свою чергу суд зазначив, що відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, не обґрунтовано та не доведено неможливість визначення митної вартості за вказаною позивачем ціною та у рішенні про коригування митний орган не навів докладну інформацію і джерела, які використовувались митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом.

У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що коригування митної вартості товару відбулось не у відповідності до вимог закону та інших нормативно-правових актів, необґрунтовано, що є безумовною підставою для задоволення адміністративного позову та скасування рішення відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Вказана обставина є обов`язковою для одержання додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 Митного кодексу України (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, визначений ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що приписи ст.ст. 53, 58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові і які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Однак, оспорюване за цим позовом рішення про коригування митної вартості товарів не містить жодних відомостей про наявність розбіжностей та недоліків у поданих декларантом документах.

Не містить рішення відповідача також і відомостей про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності, митниця дійшла висновку про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною, що фактично сплачена за його придбання та доставку, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично єдиною підставою для коригування митної вартості товарів стала наявність інформації з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на вказаній митній інформації, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності митним законодавством не передбачено.

Слід зазначити, що відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявні у митного органу дані (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість, у рішенні відповідача не зазначено жодних відомостей, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган не навів пояснень щодо проведених коригувань із застосуванням другорядних методів.

Крім того, колегія суддів враховує, що під час митного оформлення транспортного засобу позивач надав контролюючому органу документи, які підтверджують його фактичну оплату, у тому числі з урахуванням сум, витрачених на його доставку, кількісні і вартісні характеристики товару у повній мірі відповідають задекларованим даним під час митних процедур.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наданий пакет документів під час митного оформлення є вичерпним і дає змогу встановити митну вартість товару, відсутність у них розбіжностей, тобто є достатніми, такими, що містять необхідні відомості про числові значення складових митної вартості товару, та підтверджують обраний позивачем метод митної вартості товару.

Водночас, апеляційний суд враховує доводи позивача, що під час перевезення товару, а саме його доставки в порт вивантаження на нього не покладався обов`язок щодо страхування, а всі дії з постачання товару були оплачені ним єдиним платежем.

Таким чином, у разі не проведення страхування товару, декларант не повинен доводити цей факт, оскільки такі обставини не пов`язуються із витратами, які підлягають врахуванню окремо під час визначення митної вартості товарів.

З огляду на те, що витрати, пов`язані із доставкою товару, включають у себе і всі витрати на перевезення, колегія суддів вважає, що висновок митниці про не підтвердження позивачем цих складових ґрунтується на неналежному вивченні наданих під час митного оформлення документів, а відтак - не відповідає критерію обґрунтованості і правомірності.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості товару через те, що позивачем придбано на аукціоні автомобіль через особистий кабінет іншої особи, оскільки ці обставини ніяким чином не впливають на правильність визначення митної вартості товару та не спростовують факт його оплати позивачем.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані підстави не були визначені під час неможливості прийняття обрану вартість товару під час митного оформлення, не наводились відповідачем у рішенні про коригування його вартості, що додатково підтверджує формальність дій митниці під час перевірки правильності заявлених позивачем показників.

Враховуючи викладене, оскільки позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за фактично сплаченою ціною, у наведених матеріалах відсутні розбіжності та вказані матеріали містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, в свою чергу відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, колегія суддів вважає вірним висновок суду про безпідставність і невідповідність чинному законодавству рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля та наявність безумовних підстав для його скасування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.08.2019 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька