Справа № 120/2202/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 серпня 2019 р. Справа № 120/2202/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за наслідком його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, останнім було проведено розрахунок його пенсії з 01.09.2012 по 01.05.2019 в сумі 52975,08 грн., однак здійснено виплату перерахованої пенсії лише за останні 12 місяців в сумі 5569,28 грн.

Позивач вважає дії відповідача щодо не виплати недоотриманої пенсії в повному обсязі протиправними, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2012 розміру недоотриманої пенсії, заборгованість яка виникла в період з 01.09.2012 по 01.05.2019 в сумі 47 405,80 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії, заборгованість яка виникла в період з 01.07.2012 по 01.05.2019 в сумі 47 405.80 грн.

Ухвалою суду від 12.07.2019 відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

02.08.2019, на виконання вимог ухвали суду від 12.07.2019 та відповідно до положень КАС України, стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. З даного відзиву слідує, що відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Так, представник відповідача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 21.12.2018 було надано уточнюючі довідки від 18.12.2018 згідно Постанови КМУ № 355 та Постанови КМУ № 103, з уточненими (в бік їх збільшення) розмірами посадового окладу позивача. На підставі отриманих довідок 03.05.2019 позивачу проведений перерахунок пенсії з вересня 2012 року. Також, керуючись положеннями ч. 2 ст. 51 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проведено виплату перерахованих сум пенсії за 12 календарних місяців в розмірі 5569,28 грн. разом з основним розміром пенсії в червні 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 14.10.2006 призначена пенсія за вислугу років в розмірі 89% від грошового забезпечення (вислуга років 33), що підтверджується розрахунком пенсії (а.с. 10).

В 2012 році на виконання Постанови КМУ № 355 Вінницьким обласним військовим комісаріатом видано довідку від 28.05.2012 № 62546, на підставі якої головним управлінням розраховано розмір підвищення позивачу виходячи з складових грошового забезпечення зазначених у вказаній довідці.

Також, в 2018 році, на виконання Постанови КМУ 103, головним управлінням на підставі довідки Вінницького обласного військового комісаріату від березня 2018 № ХЛ 62546 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, виходячи з складових грошового забезпечення зазначених у вказаній довідці.

В подальшому, 21.12.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 було сформовано та надіслано головному управлінню уточнюючі довідки від 18.12.2018 згідно Постанови КМУ № 355 та Постанови КМУ № 103. На підставі отриманих довідок відповідачем був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 з вересня 2012 року та, керуючись положеннями ч. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплачено різницю пенсії за минулий час, яка склала 5569,28 грн.

Листом від 10.06.2019 за №1442/М-12 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило позивача про проведений перерахунок його пенсії, а також про те, що доплату пенсії за минулий час в розмірі 5569,28 грн. йому буде виплачено разом з основним розміром пенсії в червні 2019 року.

Разом з тим, позивач вважає, що відповідач при визначенні періоду за який йому слід виплатити суму доплати до пенсії, протиправно керувався положеннями ч. 2 ст. 51 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", адже в даному випадку, виплата пенсії в розмірі меншому ніж той на який ОСОБА_1 мав право, була зумовлена допущеною з боку державного органу, які видав довідку для перерахунку пенсії. В зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо виплати всієї суми пенсії недоотриманої в період з 01.09.2012 по 01.05.2019, в розмірі 47 405,80 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Так, ч. 1 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перерахунку пенсії позивача слугувало отримання відповідачем від Вінницького ОВК уточнюючих довідок від 18.12.2018 згідно Постанови КМУ № 355 та Постанови КМУ № 103, з уточненими (в бік їх збільшення) розмірами посадового окладу позивача. Зокрема, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд встановив, що потреба в поданні Вінницьким ОВК уточнюючих довідок про грошове забезпечення ОСОБА_1 була зумовлена допущеною з боку військового комісаріату помилкою при визначенні посадового окладу позивача в довідках за 2012 та 2018 роки, на підставі яких позивачу в 2012 та 2018 роках було проведено перерахунок пенсії. Розмір недоотриманої позивачем пенсії склав 52975,08 грн., про що свідчить Розрахунок від 03.05.2019 на доплату пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою №ХЛ 62546 за Дорученням №Д ХЛ 62546/17 (а.с. 20-21).

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що саме з вини державного органу, який видав в 2012 та 2018 роках довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 , склалась ситуація, за якою позивач в період з 01.09.2012 по 01.05.2019 недоотримав пенсію в сумі 52975,08 грн.

В контексті встановлених обставин справи слід зазначити, що ч. 2 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Аналіз наведеної норми Закону дає змогу зробити висновок, що часове обмеження у виплаті пенсії за минулий час строком в 12 місяців законодавцем встановлено для визначеної в статті категорії пенсіонерів, підвищення пенсії яких було зумовлено настанням обставин, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

В той же час, суд враховує та акцентує увагу на тому, що в Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Відповідно до статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку, судом встановлено, що недоотримання позивачем пенсії в повному розмірі було зумовлено допущеною з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 помилки в обрахунку розміру посадового окладу ОСОБА_1 , яка знайшла своє відображення в поданих до пенсійного фонду довідках у 2012 та 2018 роках та, відповідно, спричинила помилкове визначення розміру пенсії позивачем. Таким чином, недоотримання позивачем в період з 01.09.2012 по 01.05.2019 пенсії в сумі 52975,08 грн. сталось не з вини позивача, а в наслідок допущеної з боку відповідного суб`єкта владних повноважень помилки. За наведених обставин, суд вважає, що виплата недоотриманих сум пенсії позивачу повинна бути здійсненна без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо виплати недоотриманої позивачем в період з 01.09.2012 по 01.05.2019 пенсії не в повному розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 08.07.2019 (а. с. 2).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 768,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої в період з 01.09.2012 по 01.05.2018 пенсії в сумі 47 405,80 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої в період з 01.07.2012 по 01.05.2018 пенсії в сумі 47 405,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення складено: 12.08.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна