Справа № 320/1424/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року м.Київ справа № 320/1424/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» до Київської митниці ДФС, старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та визнання протиправними дій.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (далі - позивач) з позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач 1) та старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України (далі - МК України), рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019;

- визнати протиправними дії старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо ідентичного товару №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018;

- визнати протиправними дії старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України, підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Позивач не погодився із рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі і перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Позивач також зазначає, що при митному оформленні товару мала місце протиправна бездіяльність відповідача 2, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019. Позивач стверджує, що митне оформлення товару не було завершене протягом чотирьох робочих годин з моменту отримання митним органом додаткових документів від позивача відповідно до частини третьої статті 53 МК України.

Позивач зазначає, що відповідач 2 після подання позивачем 08.02.2019 на вимогу митного органу додаткових документів також вчинив протиправні дії та безпідставно відмовив позивачу в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів з урахуванням прийнятої митним органом ціни договору щодо ідентичного товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 та другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої митним органом ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019, у зв`язку з чим порушив законні права та інтереси Позивача. Позивач стверджує, що ним були надані митному органу з метою проведення письмових консультацій митні декларації з ідентичним товаром у розумінні частини другої статті 59 МК України та подібним (аналогічним) товаром у розумінні частин другої та третьої статті 60 МК України.

Відповідач 1 позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що додані позивачем до митної декларації документи не містять всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості товарів, а саме витрат на доставку товару до кордону України, та містять розбіжності, які стосуються числових значень митної вартості.

Відповідач 1 стверджує, що у митного органу та декларанта була відсутня інформація щодо митного оформлення ідентичних товарів та подібних (аналогічних) товарів за ціною договору (контракту), що не давало змогу застосувати відповідачу 1 другорядні методи визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

У зв`язку з цим відповідач 1 вважає, що спірне рішення прийняте органом доходів і зборів з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідачем 2 відзиву на позовну заяву надано до суду не було.

Позивач надав відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначив, що ним надавалися відповідачу 1 усі необхідні та наявні в нього документи, які вимагаються законом, для підтвердження митної вартості товару та обраного ним методу визначення митної вартості товару, які містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, що, в свою чергу, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі №320/1424/19, витребувано докази по справі від позивача та відповідача 1 та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 16.05.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 календарних днів та відкладено підготовче судове засідання на 20.06.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.07.2019.

У судовому засіданні 09.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 09.07.2019 представник відповідача 1 проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Від відповідача 2 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 09.07.2019 уповноважені представники сторін заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (місцезнаходження: 03194, м.Київ, бульв. Кольцова, буд. 17В, ідентифікаційний код 34483946) зареєстроване в якості юридичної особи 15.08.2006, номер запису 1 072 102 0000 007898 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що 01.12.2015 між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець), та ТОВ «Віта-Текс» був укладений договір купівлі-продажу №VT0112-15 (далі - договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару можуть змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, узгоджується сторонами окремо.

Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.

Оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом сплати виставленого продавцем інвойсу на товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

23.11.2018 продавець та позивач уклали додаткову угоду №2 до договору, якою, зокрема, продовжили строк дії договору до 31.12.2021 та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаросупровідні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат про походження товару.

06.12.2018 продавець та позивач уклали додаток №VT099 до договору (далі - додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступний товар: тканина вибивна, 100% поліестер, сток, товарна позиція 540754 відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, завширшки 220 см, у загальній кількості 25 740 кг, 94 196 погонних метрів, за ціною 3,03 долари США за 1 (один) кг, країна виробництва: Китайська Народна Республіка (далі - товар).

Загальна вартість товару згідно з пунктами 1-3 додатку та інвойсу №X180901 від 07.12.2018 склала 77 992,20 долари США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є Jiangsu Goostars Hometextiles Co., Ltd.

04.02.2019 позивачем до Київської митниці ДФС було подано тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/401715, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар, митна вартість якого склала 77 992,20 долари США. Поставка товару відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна і була визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

- (0271) пакувальний лист продавця на товар від 07.12.2018;

- (0380) рахунок-фактура №X180901 від 07.12.2018;

- (0705) коносамент №OOLU від 13.12.2018;

- (0730) автотранспортна накладна №15078 від 01.02.2019;

- (0861) сертифікат про походження товару №18C3205M0289/00181 від 08.12.2018;

- (1721) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0443 від 01.02.2019;

- (3014) прайс-лист продавця від 07.12.2018;

- (4103) додаток;

- (4103) додаткова угода №1 від 05.12.2017 до договору;

- (4103) додаткова угода №2 від 23.11.2018 до договору;

- (4104) договір;

- (9107) акт про взяття проб (зразків) товарів №110 від 01.02.2019.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у митній декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказаний запит 08.02.2019 позивачем було надано додаткові документи разом із супровідним листом №0802/19-02 від 08.02.2019, який відповідач отримав о 17 год. 25 хв. Так, позивач надав відповідачу 1 наступні документи:

1) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, адже сам товар не брався на бухгалтерський облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Київської митниці ДФС, не був випущений у вільний обіг та був неоплаченим.

В якості виписки з бухгалтерської документації позивач надав Київській митниці ДФС для ознайомлення на 8 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018; інвойсу №X180725 від 30.09.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000092 від 15.11.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №92 від 15.11.2018, складеної позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019; інвойсу №INV1108 від 08.11.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000112 від 31.12.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №112 від 31.12.2018, складеної позивачем;

2) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - позивач надав Київській митниці ДФС для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії листа продавця №20190208/01-OUT від 08.02.2019 (далі - «лист продавця») та його перекладу з англійської на українську мову.

Позивач звернув увагу відповідача, що в листі продавця є актуальний прайс-лист продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження продавця, що товар є стоковим, що окрім інвойсу, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару.

Що стосується зазначення номеру інвойсу в додатку, то позивач зазначив, що в листі продавця також міститься пояснення продавця, що останній має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку.

Окрему увагу позивач звернув на те, що такий аргумент відповідача 1 (щодо зазначення номеру інвойсу в додатку) жодним чином, на думку позивача, не пояснює як наявність номеру інвойсу в додатку унеможливлює здійснення ним перевірки числового значення складових митної вартості товару;

3) щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням статті 254 МК України - позивач надав Київській митниці ДФС для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію перекладу експортної декларації №28416688 від 07.12.2018 з китайської на українську мову;

4) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього був відсутній станом на день підписання листа будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача.

09.02.2019 о 09 год. 59 хв. відповідач 1 направив позивачу повідомлення в спеціалізованій системі обміну електронними документами, в якому повідомив позивачу про неможливість застосування будь-якого методу визначення митної вартості товарів, окрім шостого (резервного) та повідомив позивачу про можливість подати додаткові документи за власним бажанням відповідно до частини шостої статті 53 МК України.

09.02.2019 позивач надіслав відповідачу 1 листа №0902/19-02 від 09.02.2019 з повторною вимогою прийняти рішення про завершення оформлення митної декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 або винести рішення про коригування митної вартості товарів з урахуванням інформації, наданої в листі від 08.02.2019. Додатково в листі від 09.02.2019 позивач повторно повідомив Київську митницю ДФС, що інші документи ним надаватись не будуть.

09.02.2019 Київською митницею ДФС було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості №UA125110/2019/110688/2, згідно з яким відповідач 1, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 скоригував до рівня 90601,48 долара США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що позивачем надані документи не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто надані позивачем документи, на думку Київської митниці ДФС, не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості товару, а додатково надані документи не усунули виявлених розбіжностей, що зумовило неможливість підтвердити заявлену позивачем митну вартість товару відповідно до частини другої статті 58 МК України.

Відповідач 1 зазначає, що пунктом 5.2 договору передбачено надання продавцем копії експортної декларації продавця, однак до митного оформлення експортна декларація надана не була.

Відповідач 1 у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019 також зазначає, що згідно з пунктом 2 додатку оплата в розмірі 77 992,20 долари США здійснюється на підставі інвойсу №X180901, однак даний додаток був підписаний раніше (06.12.2018), аніж виданий інвойс (07.12.2018), що є, на думку відповідача 1, розбіжністю. Крім того, в інвойсі на поставку товару вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим у період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що, в свою чергу, впливає на ціну товару. Інших документів на підтвердження того факту, що товар є стоковим, надано не було. Крім того, за результатами митного огляду (акт митного огляду №UA500030/2019/0443 від 01.02.2019) не підтверджено, що товар є стоковим.

Відповідно до пункту 3 додатку вантажовідправником оцінюваного товару є інше підприємство, а саме Jiangsu Goostars Hometextiles Co., Ltd, в коносаменті також зазначене підприємство Jiangsu Goostars Hometextiles Co., Ltd, у зв`язку з чим, на думку відповідача 1, відповідно до статті 58 МК України необхідне документальне підтвердження включення всіх числових значень до складових митної вартості оцінюваного товару на умовах поставки CFR м. Одеса, Україна згідно з Інкотермс-2010, а саме витрат на доставку до кордону України.

Відповідач 1 також зазначає, що у відповідь на запит позивач надав переклад копії митної декларації країни відправлення, який здійснений директором ТОВ «Віта-Текс» ОСОБА_1 , без надання документів про знання нею іноземної мови (китайської), що може вказувати на зацікавленість директора ТОВ «Віта-Текс».

Надані видаткові та податкові накладні адресовані ТОВ «Текссол-С» по ціні, що майже є ідентичною цінам покупки згідно з наданими інвойсами №INV1108, №INV180725. Крім того, ціна вказана у інвойсах №INV1108, №INV180725, є ідентичною 3,03 долари США/кг, однак ціна перепродажу для ТОВ «Текссол-С» становить 11,9 грн. та 25,15 грн. за м/п.

Наданий лист продавця неможливо вважати прайс-листом, оскільки він містить адресний характер відносно позивача та не відповідає загальноприйнятим вимогам до прайс-листів (знеособленість).

Відповідач 1 також зазначає, що у відповідь на запит позивач не надав висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

За результатами проведених консультацій відповідачем встановлено, що другорядний метод визначення митної вартості 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) відповідно до статті 59 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних товарів, оскільки наявна в митниці інформація не відповідає усім критеріям, що зазначені у статті 59 МК України, а надана в листі позивача №0802/19-02 від 08.02.2019 митна декларація ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 не може бути застосована, оскільки не відповідає усім критеріям, що зазначені в статті 59 МК України; метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) відповідно до статті 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення подібних (аналогічних) товарів, а надана в листі позивача №0802/19-02 від 08.02.2019 митна декларація ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 не може бути застосована, оскільки не відповідає усім критеріям, що зазначені в статті 60 МК України; методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому за умовами статей 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митному органі така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не було надано, а тому даний метод теж неможливо застосувати. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного. Декларантом під час проведення з ним консультацій, додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація №UА500010/2019/000925 від 17.01.2019 (вартість за 1 м2 складає 0,4372 доларів США).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця ДФС видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125110/2019/00035 від 09.02.2019.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач, з урахуванням коригувань, подав нову тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/402237 від 11.02.2019 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 88 189,29 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідача 1 про коригування митної вартості товарів та діями й бездіяльністю відповідача 2, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України №4495-VІ від 13.03.2012 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Згідно з частинами першою - третьою статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач 1 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом після дослідження оскаржуваного рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019 встановлено, що воно було прийнято відповідачем 1, так як позивач не включив до митної вартості спірного товару таку складову як витрати на доставку товару до кордону України.

Суд критично ставиться до такого твердження відповідача 1, так як поставка спірного товару відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна, які згідно з Інкотермс 2010 покладають саме на продавця, а не на позивача понесення витрат на доставку товару до митного кордону України, тобто такі витрати були понесені за рахунок продавця та були включені до ціни товару.

Судом досліджено надані позивачем відповідачу 1 договір, додаток, в пункті 2 якого є посилання на інвойс, та сам інвойс №X180901 від 07.12.2018, зі змісту яких вбачається, що товар постачався продавцем позивачу на умовах CFR м. Одеса, Україна, а сама вартість товару в розмірі 77 992,20 долари США відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в графах 20, 22 та 42 тимчасової митної декларації IM40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019.

Відповідно до додатку та інвойсу № X180901 від 07.12.2018 продавець передав у власність позивачу, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до договору та додатку. При цьому сторони угоди чітко визначили, що товар є стоковим.

Матеріали справи також містять лист продавця, в якому останній повторно підтвердив продаж позивачу стокового товару.

У цьому ж листі продавець товару надав позивачу власні пояснення стосовно своєї можливості резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку.

Відтак, суд вважає передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи, твердження відповідача 1 про те, що надані позивачем документи, які підтверджують у силу частини другої статті 53 МК України митну вартість товару, містять розбіжності та що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості товару.

Не знайшли свого об`єктивного відображення і твердження відповідача 1 про те, що позивачем не доведено приналежності товару до стокового.

Суд зазначає, що Київська митниця ДФС у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019 вказала, що за результатами митного огляду (акт митного огляду №UA500030/2019/0443 від 01.02.2019) не підтверджено, що товар є стоковим.

Проте згідно вказаного акту митного огляду Київська митниця ДФС в пункті 8.3 цього акту під час проведення митного огляду товару встановила відповідність опису товару тому, який був задекларований позивачем у графі 31 попередньої митної декларації ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/904304 від 30.01.2019.

Так, згідно з п.4.2. Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України

від 12.12.2012 № 1316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.02.2013 р.

за № 318/22850, при виявленні під час огляду фактів невідповідності фактичних характеристик, кількості або відомостей про товари (найменування, країна походження, виробник тощо) відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, ці факти зазначаються в Акті огляду.

Отже, враховуючи, що актом митного огляду №UA500030/2019/0443 від 01.02.2019 не встановлено невідповідності фактичних характеристик, кількості та інших відомостей про товар, що поставлявся позивачем, відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, в тому числі щодо такої характеристики як стоковий товар, суд приходить до висновку, що митний орган під час здійснення митного огляду підтвердив приналежність товару, митний огляд якого здійснювався, до стокового, що своєю чергою позбавляє відповідача права стверджувати про те, що за результатами митного огляду не підтверджено, що товар є стоковим.

Принцип, який закладений під час проведення митного огляду, передбачає встановлення посадовою особою митного органу невідповідності фактичних характеристик, кількості або відомостей про товари (найменування, країна походження, виробник тощо) відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях.

Отже, якщо за результатами митного огляду митниця не встановила такої невідповідності, стверджувати в подальшому про не підтвердження тієї чи іншої характеристики відповідач не має права.

Суд вважає також безпідставним неврахування відповідачем 1 наведеної в листі продавця інформації про ціни на продукцію продавця товару в період із 01.11.2018 по 31.12.2018, адже наведений прайс-лист продавця товару містить, зокрема, інформацію про вартість вибивної тканини, 100% поліестер, 90-220 см, яка складала 3,03 долари США за 1 кг на умовах поставки CFR м. Одеса, Україна, що повністю відповідає задекларованій митній вартості товару позивачем у тимчасовій митній декларації IM40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 та зазначені обставини жодним чином не свідчать про заниження позивачем митної вартості товарів.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 3 додатку до контракту продавець зобов`язаний поставити товар на умовах CFR м. Одеса, Україна. При цьому вантажовідправником спірного товару є Jiangsu Goostars Hometextiles Co., Ltd.

Суд також не бере до уваги зауваження відповідача 1 стосовно того, що ціна реалізації продукції на митній території України, яка була придбана позивачем та ввезена на митну територію України згідно з наданими позивачем інвойсами №INV180725 від 30.09.2018 та №INV1108 від 08.11.2018, є майже ідентичною ціні її закупки, адже позивач може реалізовувати придбаний товар на митній території України з націнкою, визначеною на власний розсуд та ризик, а подібне твердження відповідача 1 не може бути підставою для коригування митної вартості спірного товару.

Судом встановлено, що в якості виписки з бухгалтерської документації позивач надав відповідачу 1 для ознайомлення первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018; інвойсу №X180725 від 30.09.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000092 від 15.11.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №92 від 15.11.2018, складеної позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019; інвойсу №INV1108 від 08.11.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000112 від 31.12.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №112 від 31.12.2018, складеної позивачем.

Визнана раніше відповідачем 1 митна вартість товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018, який є ідентичним до спірного товару, склала на умовах CFR м. Одеса, Україна 3,03 долари США за 1 (один) кг, який позивач у подальшому реалізував на митній території України за ціною 25,15 грн./м без ПДВ відповідно до видаткової накладної №ВТ-0000092 від 15.11.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №92 від 15.11.2018, складеної позивачем.

Визнана раніше відповідачем 1 митна вартість товару за митною декларацією ІМ40ДТ ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019, який є подібний (аналогічний) до спірного товару, склала на умовах CFR м. Одеса, Україна 3,03 долари США за 1 (один) кг, який позивач у подальшому реалізував на митній території України за ціною 11,90 грн./м без ПДВ відповідно до видаткової накладної №ВТ-0000112 від 31.12.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №112 від 31.12.2018, складеної позивачем.

Отже, ціна товарів згідно з інвойсом №INV180725 від 30.09.2018 та інвойсом №INV1108 від 08.11.2018, які ввозились на митну територію України за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 та митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/40 1505 від 08.02.2019 відповідно є ідентичною ціні товару, за яким відповідач 1 виніс спірне рішення про коригування митної вартості товару №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідь на запит відповідача 1 позивач надав переклад копії митної декларації країни відправлення, який здійснений директором ТОВ «Віта-Текс» ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, копію митної декларації країни відправлення.

Відповідно до частини першої статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином, положення МК України покладають на декларанта обов`язок забезпечити переклад документів, викладених іноземною мовою, що й було виконано позивачем. Більше того, законодавець не відносить експортну декларацію до документів, які визначені в частині другій статті 53 МК України, до документів, які підтверджують митну вартість товару. Такий документ носить виключно інформаційний (довідковий) характер.

Суд критично ставиться до твердження відповідача 1 про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача 1 не надав витребовувані ним висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд зазначає, в листі позивача №0802/19-02 від 08.02.2019 позивач повідомив відповідачу 1 про відсутність у нього висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, ненадання документу, який відсутній у декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач 1 не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача 1 №UA125000/2019/110688/2 від 09.02.2019 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем 1 шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією №UA500010/2019/000925 від 17.01.2019, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаної митної декларацій, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19 червня 2018 року у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Отже, висновки відповідача 1 щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації №UA500010/2019/000925 від 17.1.2019 є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем 1 не наведено та суду не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач 1 не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача 1 під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач 1 неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При наданні правової оцінки бездіяльності старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 судом враховано, що відповідно до частин першої і другої статті 255 та статті 256 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 08.02.2019 о 17 год. 25 хв. відповідач 1 отримав лист позивача №0802/19-02 від 08.02.2019, проте всупереч приписам статей 255, 256 МК України прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00035 лише 09.02.2019, тобто з порушенням законодавчо встановленого строку (чотирьох робочих годин із моменту отримання листа позивача №0802/19-02 від 08.02.2019).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача, так як старшим державним інспектором Київської митниці ДФС Гуськом Юрієм Михайловичем була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019.

Судом зі змісту оскаржуваного рішення також встановлено, що старший державний інспектор Київської митниці ДФС ОСОБА_2 відмовив позивачу в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо ідентичного товару №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 та другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019, так як такі митні декларації не відповідають усім критеріям, що зазначені в статтях 59-60 МК України відповідно та не можуть бути прийняті за основу для застосування.

Суд не підтримує неконкретизовані з точки зору закону такі твердження відповідача 2 та зазначає, що відповідно до статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5- 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Судом встановлено, що спірний товар згідно з тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 має наступні характеристики: тканина вибивна, 100% поліестер, завширшки 220±1 см, щільність тканини 80-125±7 г/м2, полотняного переплетення, без покриття та без просочення, сток, країна виробництва: Китайська Народна Республіка, виробник: продавець.

Ідентичний товар №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 має наступні характеристики: тканина вибивна, 100% поліестер, завширшки 220±1 см, щільність тканини 80-125±7 г/м2, полотняного переплетення, без покриття та без просочення, сток, країна виробництва: Китайська Народна Республіка, виробник: продавець.

Подібний (аналогічний) товар №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 має наступні характеристики: тканина вибивна, 100% поліестер, завширшки 220±1 см, щільність тканини 55-80±7 г/м2, полотняного переплетення, без покриття та без просочення, сток, країна виробництва: Китайська Народна Республіка, виробник: продавець.

Судом встановлено, що обидві митні декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 та ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 були оформлені Київською митницею ДФС, тобто є в базі відповідача 1, та були надані позивачем разом із листом №0802/19-02 від 08.02.2019.

Судом також встановлено, що спірний товар за тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 та товар №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 є ідентичними товарами в розумінні частин другої та третьої статті 59 МК України, а спірний товар за тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 та товар №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 є подібними (аналогічними) товарами в розумінні частин другої та третьої статті 60 МК України (відмінність полягає у різній щільності тканин).

Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про безпідставну відмову старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича позивачу в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо ідентичного товару №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018 та другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 7 684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2204 від 22.03.2019.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 7 684,00 грн.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110688/2 від 09.02.2019.

3.Визнати протиправною бездіяльність старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019.

4. Визнати протиправними дії старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо ідентичного товару №1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/422371 від 15.11.2018.

5. Визнати протиправними дії старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401715 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019.

6.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (ідентифікаційний код 34483946, місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульв. Кольцова, буд. 17В,) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39470947, місцезнаходження: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,) судовий збір у розмірі 7684,00 грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 09.08.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.