Справа № 824/111/19-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/111/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

07 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника відповідача: Теутуляк С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2019 року позивач звернувся до суду з з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, наданої листом №153/ІПК/24-13-13-06 від 16.01.2019 року, яку внесено до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій 16.01.2019 року під реєстраційним №153/ІПК/24-13-13-06.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що під час надання індивідуальної податкової консультації щодо поширення відносно нього вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внсеку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. №435, суб`єкт владних повноважень не врахував, що позивач зупинив адвокатьску діяльність з 24.05.2013 року, доходу не отримував, тому вважає висновок податкового органу з цього приводу таким, що не відповідає чинному законодавству.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на чинне законодавство, що встановлює обов`язок осіб, які здійснюють незалежну професійну, адвокатську, діяльність, щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та порядок подання такими особами звітності.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не містить норм щодо звільнення від сплати єдиного соціального внеску, які перебувають на обліку як платники ЄСВ та та тимчасово зупинили свою діяльність: ані щодо платників податків, які є фізичними особами-підприємцями, ані щодо фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 05.09.2001 року Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 85).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України позивач обліковується у Раді адвокатів Чернівецької області, свідоцтво №426 видане 24.09.2010 року Чернівецькою обласною КДКА (а.с. 44).

Відповідно до Протоколу засідання Ради адвокатів Чернівецької області №15 від 24.05.2013 року, Радою адвокатів Чернівецької області постановлено, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зупинити дію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гергележиу Р.Р. свідоцтво №426 від 24.09.2010 року - згідно заяви (а.с. 43).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, зупинено дію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гергележиу Р.Р. свідоцтво №426 від 24.09.2010 року - згідно заяви (а.с. 44).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 05.12.2018 року в реєстрі записів щодо ОСОБА_1 не знайдено (а.с. 51).

Відповідно до облікових карток Пенсійного фонду України про застраховану особу, форми ОК-7, ОК-5, єдиний внесок за позивача в період зупинення адвокатської діяльності сплачено роботодавцем - прокуратурою Чернівецької області (а.с. 45-50).

10.12.2018 року позивач звернувся до Управління ДФС у Чернівецькій області із зверненням про отримання індивідуальної податкової консультації в якій просив надати розрахунок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та роз`яснити порядок і підстави зняття з обліку у контролюючому органі - Кельменецькому управлінні ГУ ДФС у Чернівецькій області самозайнятої особи, діяльність якої зупинено (а.с. 63).

Листом Головного управління ДФС у Чернівецькій області №3317/ФОП/24-13-13-06 від 26.12.2018 року повідомлено позивача про те, що проект індивідуальної податкової консультації на запит від 10.12.2018 року надіслано до ДФС України для розгляду питання про внесення відомостей про таку консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій. Відповідь буде надана після прийнятого рішення ДФС України (а.с. 65-68).

Листом №550/7/99-99-13-02-03-17 від 09.01.2019 року Державна фіскальна служба України повідомила позивача, що відповідно до положень п. 52.1. ст. 52 Податкового кодексу України ДФС продовжує розгляд звернення про отримання індивідуальної податкової консультації до 17.01.2019 року (зв. а.с. 68).

Головне управління ДФС у Чернівецькій області розглянуло звернення позивача та Листом №153/ІПК/24-13-13-06 від 16.01.2019 року надало позивачу Податкову консультацію, згідно з якою позивач, як платник єдиного внеску, зобов`язаний сплатити єдиний внесок за 2017-2018 роки, та подати звітність відповідно до чинного законодавства.

Не погодившись з висновками податкової консультації, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що адвокатська діяльність ОСОБА_2 Ремусовича зупинена, тому він не вважається працюючим адвокатом, не здійснює підприємницьку діяльність та не є самозайнятою особою і відповідно не отримує прибуток від адвокатської діяльності, тому у нього відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст.14 ПК України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;

Згідно з п.п. 52.1-52.3 ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом .

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі; консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Оцінюючи висновки відповідача, викладені в індивідуальній податкової консультації, оформленій листом №153/ІПК/24-13-13-06 від 16.01.2019 року, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Згідно з ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону №2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином, необхідними умовами для сплати адвокатом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не свідчить про фактичне здійснення адвокатської діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст. 13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Положеннями статті 32 Закону №5076-VI встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч. ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Ч.1 ст.17 Закону № 5076-VI встановлено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Так, поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Відповідно до Протоколу засідання Ради адвокатів Чернівецької області №15 від 24.05.2013 року та Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю позивача зупинено за п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №5076-VI з 24.05.2013 року на підставі заяви позивача.

Таким чином, з 24.05.2013 року позивач не здійснював адвокатської діяльності, не отримував доходу від такої діяльності та не мав визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, тому на період зупинення адвокатської діяльності позивач не підпадає під визначення платника єдиного соціального внеску, вказаного в п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ.

Крім того, відповідно до облікових карток Пенсійного фонду України про застраховану особу позивача, форми ОК-5, ОК-7, єдиний внесок за нього в період зупинення його адвокатської діяльності сплачено роботодавцем - Чернівецькою обласною прокуратурою.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача обов`язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що чинним законодавством не передбачено підстав для звільнення від сплати ЄСВ, колегія суддів виходить з наступного.

Верховний Суд в постанові від 05.11.2018 року у справі №820/1538/17 з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дійшов висновку про те, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 серпня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Совгира Д. І.