Справа № 2а-0870/5794/11
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №2а-0870/5794/11

адміністративне провадження №К/9901/27227/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєва В.І. Пасічник С.С. секретар судового засідання - Лопушенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2015 (суддя Шара І.В.)
на ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 (колегія у складі суддів: Л.М. Нагорна, О.О. Круговий, О.В. Юхименко)
у справі № 2а-0870/5794/11
за позовомПублічного акціонерного товариства «Мотор Січ»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
проскасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Мотор-Січ» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів ДФС (правонаступник Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.04.2011 №.

Позов мотивований тим, що висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту при імпорті майна із зазначенням характеру угоди « 84» є безпідставним, оскільки наявним є зв`язок отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та підтвердженим є факт сплати податку на додану вартість за імпортований товар відповідно до ВМД. Відносно включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних у минулих періодах, позивач наголосив на тому, що у відповідності до положень Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків має право включати податкові накладні до складу податкового кредиту у межах встановленого законом терміну, який позивачем порушено не було. Стосовно висновку податкового органу щодо заниження податкових зобов`язань в частині не нарахування ПДВ на вартість послуг по подовженню ресурсу авіадвигунам позивач відзначив, що відповідні послуги були надані ПАТ «Мотор Січ» за межами митної території України та змінювали якісні характеристики товару, що свідчить про відсутність об`єкта оподаткування у даному випадку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем правомірно було включено до складу податкового кредиту за грудень 2010 року ПДВ, сплачений митному органу під час розмитнення товару, оскільки факт його сплати підтверджується належно оформленими ВМД, а отримані товари пов`язані з господарською діяльністю ПАТ «Мотор-Січ». При цьому, позивачем суми ПДВ було включено до складу податкового кредиту саме в тому звітному періоді, в якому були отримані податкові накладні, а саме за грудень 2010 року, що не суперечить приписам Закону України «Про податок на додану вартість». Роботи з подовження ресурсу двигуна є зміною його якісних характеристик та відносяться до матеріальних послуг, а з огляду на місце їх надання, а саме Республіка Судан, надані послуги не є об`єктом оподаткування у розумінні приписів п.п.3.1.1 п.3.1. ст..3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що постанова та ухвала були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведена позапланова виїзна перевірка ВАТ "Мотор-Січ" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з напрямом відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у грудні 2010 року., за результатами якої складено акт №38/08-02/14307794 від 18.03.2011 про порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. "а" пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2010 року у сумі 7 927 797,00 грн., у т.ч.:

- на порушення пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. "а" пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у зв`язку з включенням до складу податкового кредиту суму ПДВ сплачену митним органам по операціям з отриманням товарів на безоплатній основі (84 характер угоди) у розмірі 741 041,00 грн.;

- на порушення пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. "а" пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у зв`язку з не нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ на суму отриманої передоплати за збільшення ресурсних показників двигунів від ЗАТ "Українські вертольоти" у розмірі 83295,00 грн.;

- на порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку в розмірі 7 103 461,00 грн., у зв`язку з включенням до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладних минулих періодів.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.04.2011, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7927797,00 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем в грудні 2010 року був імпортований товар, який розмитнено в режимі «імпорт» та оформлено ВМД типу ІМ-40, в яких у графі 24 «Характер угоди» зазначено код « 84-інші випадки»:

- ВМД №112000011/2010/003215 - два токарні верстати, поставлені фірмою "Інженерне бюро Фёрстер ГМБХ", Німеччина, на виконання умов договору №1323/658-110-123-DE276 від 25.04.2010, зі здійснення на користь позивача капітального ремонту і модернізації токарних верстатів;

- ВМД №112000011/2010/001924 - датчик частоти обертання ДТА-15, поставлений ВАТ Казанський завод "Електроприбор", РФ, на виконання умов контракту на поставку продукції №5326/08-Д(УЗ) від 08.09.2008, ввезений за наслідками виконання неризедентом гарантійного ремонту раніше поставленого товару, в якому були виявлені недолік згідно рекламаційного акту №66 від 12.07.2010;

- ВМД №112000011/2010/003154 - насос-регулятор НР-3ВМ-Т в неробочому стані, поставлений Міністерством оборони Республіки Білорусь, знятий позивачем на виконання умов договору №1323/658-Е09-260-BY112(FTD) від 07.11.2009, в результаті здійснення гарантійної заміни, що підтверджено рекламаційним актом №09/ВД/06752/10 від 22.04.2010;

- ВМД №112000011/2010/003051 - стартер повітряний СВ-78БА в неробочому стані, поставлений ВАТ "Казанський вертолітний завод", знятий позивачем на виконання умов договору №1323/658/Е04-190-RU643 від 22.11.2004, в результаті здійснення гарантійної заміни, що підтверджено рекламаційним актом №69/УРиСО від 17.07.2009;

- ВМД №112000011/2010/002958 - комплектуючі шафів керування до верстата HAUSER, поставлені фірмою "Мюллер Машинз СА", Швейцарія, на виконання умов договору №1323/658-109-217-СН756(FTD) від 26.08.2009 і додатку №4 до нього від 11.11.2010 зі здійснення на користь позивача поставки комплектуючих шафів керування на заміну дефектних;

- ВМД №112000011/2010/002953 - насос-регулятор НР-3ВМ-Т в неробочому стані, поставлений ВАТ "Казанський вертолітний завод", РФ, знятий позивачем на виконання умов договору №№1323/658-Е08-073-RU643(ВТД) від 20.03.2008 в результаті здійснення гарантійної заміни, що підтверджено технічним актом від 11.09.2009;

- ВМД №112000011/2010/002921 - датчик температури, кисневий датчик, глушник, редукційний клапан, кульковий клапан, запобіжний клапан, плата, поставлені AVURE Technologies AB, Sweden, на виконання умов контракту №1323/658-І08-258-Se752(FTD) від 08.09.2008 і додатку №6 до нього від 01.09.2010 зі здійснення на користь позивача поставки таверно-матеріальних цінностей на заміну дефектних і тих, що вийшли з ладу під час монтажу і запуску в експлуатацію;

- ВМД №112000011/2010/002887 - дві турбіни №27015 і №17017 в неробочому стані, поставлені ВАТ "Роствертол", РФ, на виконання додатку №2 до договору №3945/10-К(ЄРО) від 14.05.2010, з виконання ремонту шляхом заміни дефектного товару;

- ВМД №112000011/2010/002833 - пристрій для кріплення інструментів оброблюваного центра, поставлений фірмою "Мюллер Машинз СА", Швейцарія, на виконання умов договору №1323/658-109-217-СН756(FTD) від 26.08.2009 і додатку №3 до нього від 11.11.2010 зі здійснення на користь позивача поставки пристрою для кріплення інструментів оброблюваного центра на заміну дефектного.

До вказаних ВМД у податкового органу заперечень не виникало, вони є оформленими належним чином та свідчать про сплату позивачем податку на додану вартість при розмитненні ввезеного товару.

Під час розгляду справи судами встановлено, що відповідно до умов контрактів, укладених позивачем з контрагентами, зняті в процесі ремонту запасні частини переходять у власність ПАТ «Мотор-Січ». Отримане за ВМД майно поставлене позивачу в обмін на раніше експортовані запасні частини, що зняті в результаті здійснення ремонту, пов`язано з виробничим процесом та використовується у подальшій господарській діяльності.

Оформлення ВМД позивачем здійснювалось у зв`язку з реалізацією підприємством своєї господарської компетенції: виконання гарантійних зобов`язань, вартість яких включена до вартості виробу щодо якого надається гарантія, здійснення продажу послуги та купівлі послуги у нерезидента; під час проведення зазначених господарських операцій позивачем здійснювалося придбання права власності на майно, що ввезене на митну територію України, підприємством виконані основні умови відображення податкового кредиту, а саме наявний зв`язок отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та існування підтвердження факту сплати податку - належним чином оформлені ВМД.

Згідно з ст. 188 Митного кодексу України, імпорт - це митний режим, відповідно до якого товари ввозяться на митну територію України для вільного обігу без обмеження строку їх перебування на цій території та можуть використовуватися без будь - яких митних обмежень.

У відповідності до ст. 189 Митного кодексу України ввезення товарів на митну територію України в режимі імпорту передбачає: подання митному органу документів, що засвідчують підстави та умови ввезення товарів на митну територію України; сплати податків і зборів, якими обкладаються товари під час ввезення на митну територію України відповідно до законів України; дотримання вимог, передбачених законом, щодо заходів нетарифного регулювання та інших обмежень.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, переміщення товару позивачем у всіх випадках було здійснено в митному режимі імпорту і відповідає умовам, визначеним ст. 189 Митного кодексу України.

Відповідно до пп. 3.1.2 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість», в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту згідно з положеннями глав 29 - 30 Митного кодексу України.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.2.7 п.7.2 ст.7 цього ж Закону визначено, що у разі імпорту товарів на митну територію України, документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Із аналізу наведених вище норм колегія суддів приходить висновку, що податком на додану вартість оподатковуються ввезені товари з-за меж митного кордону України в режимі імпорту, а суми податку на додану вартість, сплачені при такому імпорті, включаються до складу податкового кредиту звітного періоду, за умови їх підтвердження вантажно-митними деклараціями.

Згідно з пп. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата сплати податку по податкових зобов`язаннях згідно з пп. 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 цього Закону. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

З огляду на вимоги наведених норм, а також беручи до уваги встановлені судами обставини у справі, касаційний суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що належним чином оформлена ВМД та факт подальшого використання товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника ПДВ є достатньою підставою для віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених при ввезенні такого товару.

Підставою для висновків податкового органу про завищення позивачем суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за грудень 2010 року на суму 7103460,93 грн. стало віднесення позивачем до складу податкового кредиту грудня 2010 року податкових накладних за попередні податкові періоди без підтвердження їх отримання в грудні 2010 року на суму 7 103 460,93 грн.

Судами було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту в тому звітному періоді, в якому були отримані податкові накладні (грудень 2010 року), що не суперечить приписам Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Зі змісту п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягає включенню до складу податкового кредиту лише та сума податку на додану вартість, що не підтверджена документально, - у разі відсутності податкової накладної/митної декларації.

Підпункт 7.2.6. п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього ж Закону встановлює право платника податків на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по даті фактичного отримання таким платником податків оригіналу податкової накладної.

Крім того, норми Закону України «Про податок на додану вартість» не містять будь-яких обмежень щодо можливості включення одержувачем товарів (послуг) сум ПДВ, які зазначені у податкових накладних минулих податкових періодів, до складу податкового кредиту звітного місяця (у межах 1095 днів).

У випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції, суми ПДВ, вказані у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані, в межах строку давності, при цьому направлення їх рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення Законом не вимагається.

Попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що суми ПДВ, вказані у податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в межах строку давності, встановленого підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (1095 днів).

Не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму отриманої передоплати за збільшення ресурсних показників двигунів від ЗАТ «Українські вертольоти» у розмірі 83295,00 грн. також стало мотивом для визначення податковим органом грошового зобов`язання спірним податковим повідомленням-рішенням.

Між ВАТ «Мотор Січ» (Виконавець) та ЗАТ «Українські вертольоти» (Замовник) укладено договір № 1201/10-К (ЭРО) від 27.01.2010, відповідно до умов якого Замовник доручає та оплачує, а Виконавець приймає на себе зобов`язання щодо: виконання робіт по оцінці технічного стану двигунів ТВЗ-117ВМ, АИ-9В при збільшенні ресурсу по технічному стану; надання консультаційних послуг з оцінки технічного стану двигунів ТВЗ-117ВМ у відповідності з «Програмою робіт № 78.1.00ГА»; забезпечувати технічне супроводження експлуатації двигунів ТВЗ-117ВМ, АИ-9В при ЄТС; направляти на адресу замовника майно (запчастини, засоби технічного оснащення спеціальний інструмент та пристосування ) для надання послуг, за необхідність та на власний розсуд тощо.

Між ВАТ «Мотор Січ» (виконавець), УРСНВП «Юпітер» (розробник) та ЗАТ «Українські вертольоти» (замовник) укладено договір №5689/08-К (ЄРО) від 01.10.2008, відповідно до умов якого виконавець прийняв на себе зобов`язання провести аналіз технічного стану двигунів за результатами виконаних робіт та оформити у відповідності із нормативною документацією дозвіл на збільшення ресурсів двигунам.

Тобто, за умовами договорів ВАТ «Мотор Січ» мало провести роботи з дослідження (аналізу) технічного стану авіаційних двигунів (рухомих речей).

У зв`язку із тим, що авіаційна техніка, що належить ЗАТ «Українські вертольоти» експлуатується за межами митної території послуги з подовження ресурсів авіаційним двигунам надаються за місцем розташування такої техніки у Республіці Судан. (п.3 Договору).

Наявними у справі актами здачі-приймання робіт за договором №1201/10-К, визначено місце надання послуг - Республіка Судан, Кот-Д`івуар , Конго . Крім того, підтвердженням факту надання послуг за межами митної території України є відповідні направлення фахівців виконавця таких робіт на базові точки замовника (посвідчення про відрядження, звіти про відрядження, акти здачі-приймання робіт).

Відповідно до умов договорів виконавець зобов`язується надати послуги по оцінці технічного стану двигунів з метою збільшення міжремонтного ресурсу для ЕТС етапами по 50 годин 50 циклів та напрацювання 2000 годин 2000 циклів, а розробник приймає на себе обов`язок провести аналіз технічного стану двигунів за результатами виконаних робіт і оформити згідно з нормативною документацією дозвіл на збільшення ресурсів двигунів.

Згідно вказаних договорів у випадку необхідності поставки майна (деталі і пристосування) для виконання робіт по договору поставка буде здійснюватись за рахунок виконавця. Для прийняття виконавцем і розробником рішення щодо можливості збільшення ресурсів двигунів на черговий етап спеціаліст виконавця, разом з технічним персоналом замовника, здійснює оцінку технічного стану двигунів.

По завершенню оцінки технічного стану двигунів замовник направляє виконавцю телеграмою або факсимільним повідомленням результати оцінки, технічного стану. При задовільному технічному стану двигунів і після надходження на розрахункові рахунки виконавця і розробника ста (ста) процентів грошових засобів, вказаних у п.2.2, п.2.3 виконавець разом з розробником факсимільним зв`язком направляють дозвіл на адресу замовника на збільшення ресурсів.

В матеріалах справи містяться технічні акти, якими встановлено задовільний стан двигунів та встановлених на них агрегатів і комплектуючих виробів. Також, в матеріалах справи наявні та досліджені судом дозволи на збільшення міжремонтного ресурсу двигунів.

Згідно актів приймання-здачі робіт №№1143, 1142, 1144, 1145, 1146, 1183 ВАТ «Мотор Січ» фактично проведено роботи із збільшення ресурсу до першого капітального ремонту, міжремонтного ресурсу, назначеного ресурсу та /або продовжено календарний строк служби (зберігання та експлуатації) двигунів для ЄТС.

Так, за змістом підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкт застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця; передачі об`єкта фінансового лізингу в розпорядження лізингоотримувача.

Підпунктом "а" пункту 6.5 статті 6 цього Закону передбачено, що місцем поставки послуг вважається за винятками, визначеними у підпунктах "в", "д" - "е" цього підпункту, - місце, де особа, яка надає послугу, зареєстрована платником цього податку, а у разі якщо така послуга надається нерезидентом - місце розташування його представництва, а за відсутності такого - місце розташування резидента, який виконує агентські (представницькі) дії від імені такого нерезидента, а за відсутності такого - місце фактичного розташування покупця (отримувача), який у цьому випадку виступає податковим агентом такого нерезидента.

У той же час згідно з підпунктом "г" пункту 6.5 цієї ж статті Закону місцем поставки послуг вважається місце, де фактично надаються послуги у випадку, зокрема, проведення будь-яких робіт з рухомим майном, які змінюють його якісну характеристику.

Таким чином, при встановленні місця надання спірних послуг визначальним фактором є фактичний характер цих послуг та їх практичний результат.

Чинне законодавство України (зокрема, Закон України «Про податок на додану вартість») не містить безпосереднього визначення терміну «якісні характеристики рухомого майна» та не наводить критеріїв для оцінки цієї категорії.

Оскільки у справі, що переглядається, виконання позивачем робіт з продовження ресурсу двигуна замовника на території Республіки Судан підтверджується належними документами, що підписані учасниками розглядуваних операцій без заперечень та містять необхідну інформацію про зміст, обсяг та вартість виконаних робіт, то слід погодитися з висновком попередніх судових інстанцій про те, що за фактом виконання позивачем робіт з продовження ресурсу двигуна на території іншої держави у позивача не виник об`єкт оподаткування ПДВ.

Отже, судами обох інстанцій надано належну правову оцінку і епізоду щодо включення позивачем до податкового кредиту ПДВ, сплаченого Товариством митному органові при ввезенні на митну територію України запасних частин та деталей.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованою доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення. без

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 залишити без змін. -

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва ,

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду