Справа № 540/1084/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1084/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачі звернулися до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, у якому просять:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Університеться, 136-а, ) щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії НОМЕР_1 , НОМЕР_7, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Університеться, 136-а, ) затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , іпн НОМЕР_6 ) земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії НОМЕР_1 , НОМЕР_7, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Ухвалою суду від 31.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі. Справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 20.06.2019 о 11:00 год.

20.06.2019 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачів та представника відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначено на 12.07.2019 о 09:30 год.

Ухвалою суду 12.07.2019 клопотання представника відповідача задоволено. Подальший розгляд справи №540/1084/19 ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 01.08.2019 о 09:15 год.

01.08.2019 сторони подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без їх участі.

01.08.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначити справу №540/1084/19 до судового розгляду по суті. Також, подальший розгляд справи ухвалено здійснити у порядку письмового провадження в межах строків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що на підставі наказів ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 17.11.2016 р. позивачам ( ОСОБА_1 №21-6746/18-16-СГ, ОСОБА_2 №21-6744/18-16-СГ, ОСОБА_3 №21-6747/18-16-СГ, ОСОБА_4 №21-6743/18-16-СГ, ОСОБА_5 №21-6745/18-16-СГ) надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 16.04.1998 № 109 та Серії НОМЕР_7 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 02.12.1998 № 112, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. В подальшому Державним підприємством "Херсонгеоінформ" виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Позивачі звернулися до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою, однак отримали відмову, оформленої листом від 16.04.2019 № 2740/0-787/0/95-19. Підставою для відмови зазначено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їх у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території відповідної ради. А оскільки вищезазначені земельні ділянки відводяться у власність із земель які перебувають в користуванні гр. ОСОБА_6 , згідно державних актів на право постійного користування землею, а не із земель які перебувають в користуванні фермерського господарства «Нащадок» та відповідно у заявників, як членів господарства, правових підстав для передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) немає. Вважають таку відмову протиправною, просили позов задовольнити.

08.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого з позовними вимогами не погоджується та зазначає, що заяви позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок розглянуто відповідачем у встановлений законодавством термін. Листом від 16.04.2019 за № 2740/0-787/0/95-19 повідомлено позивачів про причини, з яких ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не може затвердити проект землеустрою, посилаючись на ст. 12, 13 Закону України «Про фермерське господарство» та 32 Земельного кодексу України. Так, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю). Оскільки вищезазначені земельні ділянки відводяться у власність із земель які перебувають в користуванні гр. ОСОБА_6 , згідно Державних актів на право постійного користування землею, а не із земель які перебувають в користуванні фермерського господарства «Нащадок» та відповідно не у заявників, як членів господарства, правових підстав для передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) немає. Також, зазначає, що суд не може зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою, оскільки це є дискреційними повноваженнями відповідача. Просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 17.11.2016 р. позивачам: ОСОБА_1 №21-6746/18-16-СГ, ОСОБА_2 №21-6744/18-16-СГ, ОСОБА_3 №21-6747/18-16-СГ, ОСОБА_4 №21-6743/18-16-СГ, ОСОБА_5 №21-6745/18-16-СГ, надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 16.04.1998 № 109 та Серії НОМЕР_7 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 02.12.1998 № 112, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру (Д.П. "Херсонгеоінформ") виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

ГУ Держгеокадастру у Херсонській області затверджено Висновок державної експертизи землевпорядної документації № 611 від 17.12.2018, яким погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Також, розроблений проект землеустрою погоджений відділом житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури та надзвичайних ситуацій Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області, про що свідчить висновок від 29.10.2018 № 227.

При зверненні позивачів із заявою до відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, листом від 16.04.2019 № 2740/0-787/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відмовило у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що оскільки зазначені земельні ділянки відводяться у власність із земель які перебувають в користуванні гр. ОСОБА_6 , згідно Державних актів на право постійного користування землею, а не із земель які перебувають в користуванні фермерського господарства «Нащадок» та відповідно не у заявників, як членів господарства, правових підстав для передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) відсутні.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивачі звернулися з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Як зазначено вище, відмова відповідача у наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою, що викладена у листі від 16.04.2019 №2740/0-787/0/95-19 ґрунтується на тому, що право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки має лише той член фермерського господарства, який раніше отримав її у користування.

Обґрунтовуючи таку підставу для відмови, відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.06.2018 року № 816/1920/17.

Судом встановлено, що Державних актів на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 16.04.1998 № 109 та Серії НОМЕР_7 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 02.12.1998 № 112, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, виданих ОСОБА_6 для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області №145 від 04.06.1998.

Селянське (фермерське) господарство "Нащадок" створене та зареєстровано 03.12.1998, засновником якого є ОСОБА_6 . Позивачі є членами ФГ "Нащадок".

На час отримання ОСОБА_6 земельної ділянки у постійне користування та створення СФГ "Нащадок" діяли норми Земельного кодексу України від 18.12.1990 року та Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 року № 2009-ХІІ (далі - Закон № 2009-ХІІ), яким визначалися правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні.

Земельним кодексом України від 18.12.1990 року, зокрема, статтею 6 передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2009-ХІІ селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією.

На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України. (ч. 5 ст. 2 Закону № 2009-ХІІ).

Земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди( ч. 2 ст. 4 Закону № 2009-ХІІ).

Для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів ріллі і 100 гектарів усіх земель, у місцевостях з трудонедостатніми населеними пунктами, визначеними Кабінетом Міністрів України, - 100 гектарів ріллі. ( ч. 1 ст. 6 Закону № 2009-ХІІ).

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянського (фермерського) господарства підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування (ч. 1 ст. 9 Закону № 2009-ХІІ).

Таким чином, із аналізу наведених вище норм Земельного кодексу України від 18.12.1990 року та Закону № 2009-ХІІ слідує, що Державний акт на право постійного користування землею у розмірі не більше 50 га видавався на ім`я голови селянського (фермерського) господарства з метою створення (фермерського) господарства для вироблення товарної сільськогосподарської продукції.

Отже, для створення селянського (фермерського) господарства у 1992 році право отримати земельну ділянку на умовах довічного успадковуваного володіння мала тільки особа, яка була засновником ФГ, тобто голова ФГ, а не його члени.

Законодавством України, яке діяло на час отримання СФГ "Нащадок" земельної ділянки у розмірі 50 га не було передбачено отримання земельних ділянок кожним членом фермерського господарства на праві довічного успадковуваного володіння чи на праві користування.

Право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність членами фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) із земель, наданих їм раніше у користування закріплено у статті 32 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року та у статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року.

Варто відмітити, що на час створення СФГ "Нащадок" ні Земельний кодекс України 1990 року, ні Закон України № 2009-ХІІ, ні інші законодавчі акти не містили норм, які б передбачали умови та порядок отримання членами фермерського господарства земельної ділянки у користування у розмірі земельної частки (паю) для подальшого отримання такої земельної ділянки у власність після того, як земельну ділянку у користування вже отримало ФГ в особі його голови. Такого порядку не існує і на сьогодні.

Зважаючи на викладене вище, суд не погоджується із доводами відповідача про необхідність застосування до даних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.06.2018 року № 816/1920/17, оскільки позивачі, будучи членами ФГ "Нащадок" з 1998 року, перебували у такому часовому просторі, що не могли набути земельну ділянку у користування за правилами Закону № 2009-ХІІ для подальшого отримання її у власність, оскільки на час створення СФГ "Нащадок" діяла норма, що передбачала надання земельної ділянки для створення СФГ виключно майбутньому голові ФГ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на позивачів розповсюджуються правила ч. 1 ст. 32 ЗК України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 973-ІV щодо одержання безоплатно у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель, раніше наданих у користування ОСОБА_6 , як голові СФГ "Нащадок" на праві постійного користування.

Водночас суд зауважує, що Земельний кодекс України, норми якого діють на сьогодні, у жоден спосіб не обмежує право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та не встановлює додаткових умов для реалізації громадянами такого права.

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Згідно ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 8 статті 118 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1, ч.5 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ч.6 ст.186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Аналогічні положення передбачено і ч.13 ст.123 ЗК України.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність. При цьому, відмова у затвердженні проекту землеустрою приймається лише з підстав невідповідності проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та оформлюється рішенням уповноваженого органу. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗК України, норми ст.118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою погоджено Висновком Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 17.12.2018 № 611, в якому зазначено: «представлений на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок позивачам загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно (погоджується) за умови доопрацювання вищезазначених зауважень».

Тобто, зазначена у листі відповідача від 16.04.2019 № 2740/0-787/0/95-19 підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам не передбачені ч.6 ст.186-1 ЗК України.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення.

Згідно ст.1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 р. № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Статтею 29 Закону № 858-IV встановлено загальні вимоги до змісту документації із землеустрою. Так, документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Частиною 3 статті 50 Закону № 858-IV визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Дослідженням проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам, судом встановлено, що він відповідає вищевказаним вимогам стосовно змісту та складу.

Будь-яких відомостей про те, в чому саме встановлено невідповідність змісту складу проекту, матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність відмови ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства, викладена у листі від 16.04.2019 № 2740/0-787/0/95-19.

З приводу доводів відповідача про неможливість задоволення позову у спосіб зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, оскільки таким чином відбудеться втручання суду у дискреційні повноваження відповідача, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, визначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 року у справі №816/591/15-а.

Таким чином, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи ту обставину, що у листі-відмові від 16.04.2019 № 2740/0-787/0/95-19 відповідач не навів законодавчо обґрунтованих підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд вважає, що у ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відсутнє право адміністративного розсуду, відтак належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачів є саме зобов`язання відповідача затвердити вищезазначений проект про передачу земельних ділянок у власність позивачам.

Аналогічної правової позиції з цього питання дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31.01.2019 р. по справі № 815/2488/17, від 27.02.2018 р. по справі № 816/591/15-а, від 11.09.2018 р. по справі № 825/487/17, від 28.02.2019 р. по справі № 818/1903/17, від 06.03.2019 р. по справі № 1640/2594/18.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обраний судом спосіб захисту порушених прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що відновлює їх порушені права, за захистом яких останні звернулися з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого рішення, натомість позивач надав суду докази, які підтверджують обґрунтованість його вимог. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , то сплачений кожним із позивачів судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на їх користь з ГУ Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а, ) у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , іпн НОМЕР_6 ) земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії НОМЕР_1 , НОМЕР_7, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Університеться, 136-а, ) затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , іпн НОМЕР_6 ) земельних ділянок загальною площею 42,9602 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у користуванні згідно державних актів на праві постійного користування землею серії НОМЕР_1 , НОМЕР_7, розташованих за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 )судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_4 ), судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , іпн НОМЕР_6 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 109020100