Справа № 340/652/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/652/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 340/652/19 (суддя І інстанції Притула К.М.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив прийняти рішення про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко О.В. від 6 березня 2019 року № КР0717/392/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 125190 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого зазначає, що на вказані правовідносини поширюються приписи Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відтак перевірка позивача є незаконною, оскільки проведена без наявності визначених цим Законом підстав. Таким чином, оскаржувана постанова про накладення штрафу на позивача прийнята з порушенням норм чинного законодавства, тому має бути визнана судом протиправною та підлягає скасуванню.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 21.07.2000 зареєстрована фізичною особою-підприємцем Свідоцтво серія В00 НОМЕР_1 829938, місце проживання: АДРЕСА_1 , з 01.01.2012 перебуває на обліку в Новоукраїнській міжрайонній ДПІ. Основний вид економічної діяльності за КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі» та є платником єдиного податку за ставкою 12% (а.с. 11-12).

Відповідно до направлення Управління Держпраці у Кіровоградській області від 13.02.2019 № 244/02-15 на проведення інспекційного відвідування, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Коломійчук О. ОСОБА_2 у період з 13.02.2019 по 14.02.2019 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 14).

За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № КР0717/392/АВ (а.с. 15-18).

В акті перевірки зазначено, що в ході інспекційного відвідування 13.02.2019 у приміщенні магазину «Свіже м`ясо», який належить ФОП ОСОБА_1 , працювала ОСОБА_3 та виконувала роботу продавця.

Працівником надано письмові пояснення, згідно яких вона працює у ФОП ОСОБА_1 з 01.02.2019 за договором цивільно-правового характеру та виконує роботу продавця з 8.00 до 16.00 без обідньої перерви під керівництвом ФОП ОСОБА_1 , вихідний день субота, неділя, що вона ознайомлена про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, з посадовою інструкцією, підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, отримує заробітну плату за виконану роботу, акти виконаних робіт складаються.

До інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відмовилась надати письмове пояснення, при цьому усно повідомила, що ОСОБА_3 працює у неї продавцем згідно договору цивільно-правового характеру з 01.02.2019 (а.с. 24).

Згідно з договором цивільно-правового характеру від 01.02.2019, укладеним на строк від 01.02.2019 до 28.02.2019, ОСОБА_3 виконує роботу продавця продовольчих товарів, оплата згідно актів виконаних робіт 1000 грн.

Виконання робіт за договором цивільно-правового характеру відбувалося згідно режиму роботи магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 .

В Акті інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № КР0717/392/АВ відповідачем зазначено, що робота, яку виконує ОСОБА_3 не має об`єму, кінцевого результату та не є разовою послугою. Працівник виконує постійну роботу по обслуговуванню клієнтів, тобто виконує роботу продавця.

У фізичної особи-підприємця відсутній трудовий договір з ОСОБА_3 та відсутнє повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Позивач при ознайомленні з актом на 5 аркуші акту інспекційного відвідування (а.с. 17 зворот) зазначила, що «з висновками перевірки незгодна» інших зауважень або заперечень до акту інспекційного відвідування, відповідно до пояснень відповідача, не надходило.

14 лютого 2019 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області виписано на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припис про усунення виявлених порушень № КР0717/392/АВ/П, відповідно до якого її зобов`язано усунути порушення, зазначені у акті, зміст яких дублюється у приписі, в строк до 14.03.2019 (а.с. 19-21). Вказаний припис позивач отримала поштовою кореспонденцією.

19.02.2019 позивачем до Управління держпраці в Кіровоградській області подано скаргу на припис № КР0717/392/АВ/П, яка була розглянута з висновком про відсутність підстав для скасування припису, про що ФОП ОСОБА_1 було повідомлено листом від 06.03.2019 №01-20-02/1236-19 (а.с.49).

22.02.2019 було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № КР0717/392/АВ/ТД, розгляд справи призначено на 06.03.2019 о 09.40 год. (а.с. 50).

Розгляд справи про застосування фінансових санкцій в порядку ст. 265 КЗпП України проведено 06.03.2019 за участю представника позивача. За результатом розгляду прийнято Постанову про накладення штрафу № КР0717/392/АВ/ТД-ФС на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України в розмірі 125190,00 грн (а.с. 13).

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв з дотриманням норм законодавства та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи як при проведенні інспекційного відвідування, так і при прийнятті оскаржуваної постанови.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Щодо порядку і підстав проведення інспекційного відвідування та доводів апеляційної скарги про їх порушення, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами- підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавець визначив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 4 та п. 50 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 № 340 (далі Положення № 340) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Отже, відповідач є повноважним органом, який відповідно до статті 259 КЗпП України забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Кіровоградської області.

Державний нагляд за дотриманням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог ч. 4 та 5 ст. 2 Закону № 877, якими встановлено, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення повинні здійснювати заходи контролю у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Порядок № 295), яке було чинним на час здійснення інспекційного відвідування.

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені п. 5 Порядку № 295, згідно з пп. 3 якого інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Підставою для проведення контрольного заходу у ФОП ОСОБА_1 стала службова записка від 13.02.2019 про отримання інформації щодо використання позивачем праці особи без оформлення трудових відносин (а.с. 45), на підставі якої видано наказ № 2114 від 13.02.2019 «Про проведення інспекційного відвідування» (а.с. 42).

Апелянт вважає, що інспекційне відвідування за своєю суттю є позаплановою перевіркою, проте ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.4.2007 № 877-V (далі Закон № 877) серед підстав для такої перевірки не визначено підстав, які зазначені в пп. 3 п. 5 Порядку № 295, а тому у відповідача не було підстав для призначення цієї перевірки (інспекційного відвідування).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 2 статті 6 Закону № 877 проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, дійсно забороняється, проте така заборона не стосується позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Відповідно ж до частин 4 та 5 статті 2 Закону № 877 у переліку органів, які здійснюють заходи контролю містяться, зокрема органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, які проводять такі заходи з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами

Отже, наведена норма ч. 2 ст. 6 Закону № 877 щодо заборони проведення позапланових заходів з інших підстав, ніж передбачені у ч. 1 ст. 6 цього Закону, не поширює свою дію на перевірки щодо дотримання вимог законодавства про працю та зайнятість населення, а тому відповідач мав право в період чинності Порядку № 295 призначати інспекційні відвідування з підстав, які додатково до Закону № 877 визначені зазначеним Порядком.

При цьому спеціальним Законом (законом у відповідній сфері), що надає відповідачу повноваження з нагляду та контролю додержанням законодавства про працю є стаття 259 КЗпП України, якою в частині визначення порядку здійснення такого нагляду делеговано відповідні повноваження Кабінету Міністрів України, яким на виконання останніх і затверджено Порядок № 295.

З огляду на зазначені правові норми та їх аналіз колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо незаконності наказу про призначення інспекційного відвідування у зв`язку з відсутністю підстав для проведення позапланової перевірки, визначених Законом № 877.

Стосовно правомірності спірної постанови по суті виявленого правопорушення колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Отже, на інспектора праці, який проводить перевірку, не покладено обов`язку заздалегідь до проведення інспекційного відвідування повідомляти про це об`єкт відвідування або уповноважену ним посадову особу.

Відповідно до вимог пп. 1, 2 п. 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, а саме: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Під час проведення заходу державного контролю інспектору праці позивачем надано цивільно-правовий договір, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 01.02.2019.

Згідно з п. 1.1. зазначеного договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботу продавця продовольчих товарів магазину «Соціальний» в період з 1 до 28 лютого 2019 року. (а.с. 24).

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Відповідно до Національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010», затвердженого наказом Держспоживстадарту України 28.07.2010 N 327, до професій належить продавець продовольчих товарів, код професії-5220.

Завдання та обов`язки продавця продовольчих товарів передбачені в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 65 «Торгівля і громадське харчування», відповідно до яких продавець продовольчих товарів, зокрема: розміщує і викладає товари за групами, видами, сортами з додержанням правил товарного сусідства; заповнює і прикріплює ярлики цін до товарів; пропонує і показує товари; пропонує взаємозамінні і нові товари: консультує покупців про властивості, смакові особливості, кулінарне призначення та харчову цінність товарів тощо; нарізає, зважує і упаковує товари; підраховує вартість покупки, перевіряє реквізити чека, видає покупку; продає безалкогольні та слабоалкогольні напої на винос, на розлив у посуд покупця, а також для споживання на місці; підраховує гроші, здає їх в установленому порядку; готує товари до інвентаризації; бере участь в оформленні прилавкових вітрин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначені наданим позивачем під час інспекційного відвідування цивільно-правовим договором обов`язки виконавця є ідентичними за своїм змістом обов`язкам працівника за професією «продавець продовольчих товарів».

Також позивачем не надано в судове засідання документів, що підтверджують виконання умов саме цивільно-правового договору.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що договори з громадянами на використання їхньої праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу.

Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Судом першої інстанції з цього приводу правильно зазначено, що зазначеним цивільно-правовим договором не визначено об`єму робіт, який повинна здійснити ОСОБА_3 на користь позивача, а ключовою умовою договору про надання послуг є те, що надавана послуга споживається в процесі її надання і повинна мати конкретний обмежений у часі результат. Обов`язки з продавця товарів передбачають постійне їх виконання і не обмежуються певним результатом діяльності.

Отже, предметом укладеного договору позивача з ОСОБА_3 є процес праці, а не її кінцевий результат, досягнення якого не є метою укладеного договору.

Такі висновки підтверджуються і поясненнями самого продавця ОСОБА_3 , яка пояснила, що працює у ФОП ОСОБА_4 щодня, крім суботи та неділі, з 8 до 16 години, тобто постійно з додержанням правил трудового розпорядку і графіку роботи, що є ознаками саме трудових, а не цивільно-правових відносин по виконанню договору надання послуг чи підряду.

Доводи апелянта, що відповідачем у постанові неправильно вказано назву магазину «Свіже м`ясо» замість «Соціальний» спростовуються фотографіями магазину, на якому присутні обидві ці назви. (а.с. 28, 52). До того ж ця обставина не є визначальною для встановлення факту правопорушення, оскільки позивачем не оспорюється, що магазин за вказаною в акті інспекційного відвідування адресою належить саме їй.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З огляду на вказані обставини справи, відповідні їм спірні правовідносин та їх законодавче регулювання колегія суддів приходить до висновку, що позивач допустила працівника до роботи без укладення трудового договору, тобто скоїла правопорушення, передбачене абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, як правильно в оскарженій постанові встановлено і відповідачем.

Оскільки мінімальна заробітна плата у 2019 році складає 4173 гривні, то відповідачем правомірно до позивача за одного працівника, який допущений до роботи без оформлення трудового договору, застосовано штраф в розмірі 125190 гривень (4173х30)

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо правомірності постанови відповідача від 6 березня 2019 року № КР0717/392/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 125190 гривень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 340/652/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко