Справа № 520/159/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р.Справа № 520/159/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/159/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університета Повітряних Сил імені І.Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 по 21.02.2018;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 по 21.02.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 , середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 по 21.02.2018.

Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 по 21.02.2018.

23.05.2019 року ОСОБА_1 , подав клопотання до Харківського окружного адміністративного суду про прийняття додаткового судового рішення по справі щодо розподілу судових витрат з урахуванням судових витрат, які він поніс на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року по справі № 520/159/19 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року по справі № 520/159/19 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про прийняття додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року та прийняти постанову, якою задовольнити клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у прийнятті додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки ним за подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року, яка скасована постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року, було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 , не було вирішено питання щодо розподілу вказаних судових витрат, а тому, на думку, позивача, враховуючи приписи ст. ст. 139, 252 КАС України, судові витрати в розмірі 1921,00 грн підлягали розподілу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2019 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба про визнання бездіяльності, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 року по 21.02.2018 року, протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу середній заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.12.2017 року по 21.02.2018 року.

При зверненні до суду першої інстанції від 08.01.2019 року позивач не сплачував судовий збір, оскільки, суд визнав, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач був звільнений від його сплати за подання вказаного вище позову.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 .

Позивач, не погодившись з вищевказаною ухвалою, подав 13.02.2019 року апеляційну скаргу та сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн, що підтверджується квитанцією № 85760 від 13.02.2019 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року апеляційну скаргу позивача - задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року по справі № 520/159/19 - скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду 1-ї інстанції для продовження розгляду справи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Після прийняття Харківським окружним адміністративним судом вищевказаного рішення, позивач 23.05.2019 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із клопотанням про прийняття додаткового судового рішення по справі щодо розподілу судових витрат з урахуванням судових витрат, які він поніс на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року по справі № 520/159/19.

Приймаючи оскаржувану ухвалу Харківський окружний адміністративний суд виходив із відсутності підстав для прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, належить до повноважень Другого апеляційного адміністративного суду, як суду, на відповідний рахунок якого й був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з висновком суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року № 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивач був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що розподіл судових витрат повинен бути здійснений судом під час прийняття остаточного рішення у справі, яким вирішено позовні вимоги. Не вирішення питання розподілу судових витрат під час прийняття рішення є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі за заявою учасника справи чи з власної ініціативи у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 підлягають розподілу судом апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 та необхідність прийняття додаткової постанови про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Харківського національного університета Повітряних Сил імені І.Кожедуба () на користь ОСОБА_1 судових витрат понесених позивачем на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5-10, 252, 292, 293, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року по справі № 520/159/19скасувати.

Прийняти додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського національного університета Повітряних Сил імені І.Кожедуба на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 09.08.2019 року