Справа № 817/3431/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 серпня 2019 року

Київ

справа №817/3431/14

адміністративне провадження №К/9901/1400/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання: Приходько Н.І.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гришакової Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №К/9901/1400/18

за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року (головуючий суддя - Кравчук Т.В., судді: Шарапа В.М., Нор У.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду, від 2 лютого 2015 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Мацького Є.М., суддів: Євпак В.В., Шидловського В.Б.)

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства доходів і зборів України про визнання незаконним звільнення з посади та податкової міліції заступника начальника управління - начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління Головного управління Міндоходів у Рівненській області полковника податкової міліції ОСОБА_1 ; скасування наказу Голови Комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 року №2174-о про звільнення з посади та податкової міліції полковника податкової міліції ОСОБА_1 заступника начальника управління - начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління Головного управління Міндоходів у Рівненській області та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління - начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління Головного управління Міндоходів у Рівненській області; стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підрозділи податкової міліції України не належать до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, у зв`язку з чим, не підпадають під визначення очищення влади (люстрації), зазначеного у статті 1 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VII. В порушення Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VII будь якої перевірки щодо доведеності конкретних фактів вчинених ним правопорушень відповідачем проведено не було, а тому підстави для його звільнення відсутні.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, суди зазначили, що позивач з 25.02.2010 по 17.02.2012 року обіймав посаду першого заступника начальника УПМ ДПА в Рівненській області, з 17.02.2012 року обіймав посаду заступника начальника управління податкової міліції Державної податкової служби у Рівненській області, то сукупний строк перебування позивача на посадах, що до яких встановлена заборона становить більше ніж один рік, що, у відповідності до критеріїв, визначених статтею 3 Закону України «Про очищення влади», є підставою для застосування відповідних заборон.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів касаційної скарги, скаржник, серед іншого, посилається на те, що судами попередніх інстанцій безпідставно не витребувано та не досліджено відомостей і матеріалів про те: чи в період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року ОСОБА_1 , працюючи на посадах в ДПА (ДПС) Рівненської області своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснював заходи (та/або сприяв їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.

07.08.2019 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання Державної фіскальної служби України про процесуальне правонаступництво, в якому ставилось питання про заміну відповідача у даній справі, а саме - Міністерство доходів і зборів України на Державну фіскальну службу України.

У судовому засіданні 07.08.2019 року, заслухавши думку сторін, колегія суддів Верховного Суду протокольною ухвалою вирішила замінити Міністерство доходів і зборів України на його правонаступника - Державну фіскальну службу України.

Щодо суті заявлених вимог, слід зазначити, що колегією суддів Верховного Суду розглядалась справа з подібними правовідносинами, а саме 826/7019/16 (адміністративне провадження №К/9901/21626/18, К/9901/21632/18) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства молоді та спорту України про визнання протиправним і скасування наказу в частині зобов`язання змінити дату і формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку.

Постановою від 5 червня 2019 року Верховний Суд вирішив касаційні скарги ОСОБА_3 та Кабінету Міністрів України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року в частині, якою: змінено розпорядження Кабінету Міністрів України № 254-р від 06 квітня 2016 року та викладено його в такій редакції: «Звільнити ОСОБА_3 з посади заступника Міністра молоді та спорту України - керівника апарату за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України з 11.04.2016»; змінено пункт 4 наказу Міністерства молоді та спорту України від 11 квітня 2016 року № 144-к/тр і викладено його в такій редакції: «вважати ОСОБА_3 звільненим з посади заступника Міністра молоді та спорту - керівника апарату за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України з 11.04.2016» (пункти 2 і 3 резолютивної частини постанови суду), та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, якою постанову суду першої інстанції у цій частині залишено без змін - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Змінити розпорядження Кабінету Міністрів України № 254-р від 06 квітня 2016 року та пункт 4 наказу Міністерства молоді та спорту України від 11 квітня 2016 року № 144-к/тр в частині дати, з якої звільнено ОСОБА_3 з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 Кодексу законів про працю України), зазначивши такою датою 07 квітня 2016 року. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасував і залишив в силі в цій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року.

Приймаюче таке рішення, колегія суддів Верховного Суду у зазначеній вище постанові від 5 червня 2019 року, не аналізуючи питання наявності у діях, рішеннях чи бездіяльності позивача ознак здійснення або сприяння здійсненню ним заходів, спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, зазначила, що перебування більше року на посаді/посадах, визначених у статті 3 Закону України «Про очищення влади» № 1682-VII, передбачає безумовне застосування заборон, передбачених частиною третьою статті 1 цього Закону.

Судова колегія у справі №817/3431/14 вважає за необхідне відступити від вказаного висновку Верховного Суду щодо безумовного застосування заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади» № 1682-VII, лише з огляду на сам факт перебування більше року на посадах, визначених у статті 3 цього Закону з огляду на наступне.

Аналіз приписів Закону України «Про очищення влади» свідчить, що вказаний Закон застосовується до певного кола громадян України, а саме до осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини (частина друга статті 1 Закону № 1682-УІІ).

При цьому, відповідно до норм наведеної вище статті очищення влади ґрунтується на принципах:верховенства права та законності;відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Люстрація, як додаткова підстава для розірвання трудового договору застосовується до осіб, які, перебуваючи на конкретній публічній посаді, вчинили певне правопорушення, передбачене статтями 1, 2, 3 Закону України «Про очищення влади».

Таким чином, люстрація є видом юридичної відповідальності, а отже, при її проведенні має бути дотриманий індивідуальний характер такої відповідальності, тобто вина працівника має бути в кожному конкретному випадку.

Застосування заборон, визначених Законом України «Про очищення влади» та, як наслідок, розірвання трудового договору з огляду лише на сам факт перебування особи на відповідних посадах, визначених статтею 3 цього Закону, без вирішення питання щодо наявності вини кожної конкретної особи, розглядається як установлення презумпції колективної вини, а не презумпції невинуватості, визначеної як один із принципів очищення влади (частина друга статті 1 Закону № 1682-VII).

З огляду на ієрархічний метод подолання колізій правових норм та складність, що виникає при практичному застосування норм Закону України «Про очищення влади», колегія суддів дійшла висновку про необхідність передати зазначену справу на розгляд судової палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, яка відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 14 січня 2019 року «Про визначення спеціалізації суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду», спеціалізується на розгляді справ, що виникають із відносин публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 346 КАС України суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи №817/3431/14 на розгляд палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Керуючись ст.ст. 346, 347 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Справу №817/3431/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду, від 2 лютого 2015 року передати на розгляд палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: Т.Г. Стрелець

Судді: О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх