Справа № 520/8516/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р. Справа № 520/8516/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року (суддя Сагайдак В.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 14.05.2019) по справі № 520/8516/18

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - відповідач, Слобожанське ОУПФУ м. Харкова) , в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в рішенні від 28.04.2017 року;

- визнати бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною;

- зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року по 25.03.2018 р. шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів - залишено без розгляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в рішенні від 28.04.2017 року.

Визнано бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною.

Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26 березня 2018 року шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, 15, м. Харків, Україна, 61140, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 704.80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 520/8516/18 в частині строку, з якого має бути поновлена пенсія ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ст. 122 КАС України та зобов`язав відповідача поновити виплату пенсії з 26 березня 2018 року, не врахувавши при цьому приписи ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою встановлено, що за наявності вини органу пенсійного фонду - поновлення виплати пенсії за минулий час відбувається без обмеження будь яким строком. Позивач вважає, що вона має право на поновлення виплати пенсії з дня прийняття рішення Конституційного Суду України по справі № 25-рп/2009 від 07.10.2009.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , відповідачем подано апеляційну скаргу, яку було повернуто ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року на підставі ст. 298 КАС України.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем виключно в частині строку з якого має бути поновлена виплата пенсії позивачу, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону N 1058-IV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-IV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону N 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, з дня набрання законної сили Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була припинена на підставі положень зазначеного Закону.

Вирішуючи справу суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, хоч на даний час проживає постійно за кордоном, однак є громадянином України, а тому має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що після прийняття рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року, управління Пенсійного фонду зобов`язано поновити виплату пенсій особам, яким така виплата була незаконно припинена, у відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З приводу вимог апеляційної скарги позивача щодо зміни рішення суду першої інстанції в частині строку, з якого має бути поновлена пенсія та зобов`язати відповідача здійснити таке поновлення з 07.10.2009 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року по 25.03.2018 р. шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів - залишено без розгляду.

Вказана ухвала суду набрала законної сили в порядку ст. 256 КАС України та сторонами по справі не була оскаржена в апеляційному порядку.

Таким чином, розгляд справи продовжено судом в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо спірних правовідносин за період з 26.03.2018.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року, прийнято судом першої інстанції за результатами розгляду позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в рішенні від 28.04.2017 року; визнання бездіяльності відповідача щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною; зобов`язання відповідача провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26 березня 2019 року шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, розгляд яких продовжено згідно із ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду апеляційної скарги позивача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для надання правової оцінки позовним вимогам ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 25 березня 2019 року, які вирішені ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року, оскільки зазначена ухвала не є предметом апеляційного оскарження.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 520/8516/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова