Справа № 420/4070/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4070/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Козеровської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ГУ ДФС в Одеській області, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення № 2/11/15-32-51-08 від 11.01.2019 року, яким ОСОБА_2 нараховано транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на його адресу надійшов лист ГУ ДФС в Одеській області № 2/11/15-32-51-08 від 11.01.2019 року, в якому містилось рішення про опис майна у податкову заставу відповідно до ст. 89 розділу ІІ Податкового кодексу України без зазначення підстав даної застави та відсутності будь-яких доданих документів. На звернення позивача щодо роз`яснення підстав виникнення податкового боргу, його детального розрахунку та відомостей щодо дати прийняття рішення про опис майна, листом ГУ ДФС в Одеській області від 20.05.2019 р. було повідомлено наступне. Станом на 17.05.2019 р. відповідно даних ІС «Податковий блок» і ФКП ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 рахується податковий борг, який виник 06.12.2016 р. по транспортному податку з фізичних осіб (КБК 1801 1000) у сумі 25000,00 грн., у зв`язку з чим було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 2/11/15-32-51-08 від 11.01.2019 року.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення- рішення № 2/11/15-32-51-08 від 11.01.2019 року, яким ОСОБА_2 нараховано транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що належить до скасування.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що є об`єктами оподаткування.

Згідно підпункту 267.2.1.п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Згідно п.п. 267.5.1. п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Враховуючи те, що автомобіль позивача зареєстрований у 2014 році, а об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років, факт того, що базовий податковий (звітній) період дорівнює календарному року, то у 2015 році автомобіль позивача ще не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України.

До того ж позивач звертає увагу, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі. А порядок нарахування та сплати транспортного податку було введено в дію Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

30.07.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.1 ст.267 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідач зазначає, що з набранням чинності положеннями Податкового кодексу України щодо транспортного податку 01.01.2015 р., власники транспортних засобів, що використовувалися до 5 років та об`ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. є платниками транспортного податку. ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen, модель Touareg, об`єм двигуна 29967 куб.см., 2014 року випуску, дата першої реєстрації - 26.06.2014 р., державний номер НОМЕР_2 . Таким чином, транспортний засіб, що належить ОСОБА_2 є об`єктом оподаткування 2016 року.

У зв`язку з викладеним ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області було прийнято та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 року № 22431-13, що, в свою чергу, позивачем не оскаржувалось.

Положеннями ст. 87 Податкового кодексу України передбачено джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платників податків, у відповідності до яких відповідачем і було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від № 2/11/15-32-51-08 від 11.01.2019 року.

З огляду на правомірність даного рішення, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

06.08.2019 року від представника позивача надійшла до суду заява про зміну предмету позову, в якій було заявлено додаткову вимогу про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна в податкову заставу від 11.01.2019 року №2/11/15-32-51-08. Ухвалою суду від 06.08.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у прийнятті зазначеної заяви, оскільки вона подана в порушення ч. 1 ст. 47 КАС України, а саме - подана після першого судового засідання по справі, яке відбулось 30.07.2019 року.

Крім того, 06.08.2019 року представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог в якій було заявлено додаткову вимогу про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна в податкову заставу від 11.01.2019 року №2/11/15-32-51-08. Ухвалою суду від 06.08.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у прийнятті зазначеної заяви, оскільки позивачем фактично частково змінено предмет позову, а зміна предмету позову, у відповідності до ч. 1 ст. 47 КАС України, допускається не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, яке відбулось 30.07.2019 року.

Також у судовому засіданні 06.08.2019 р. представником позивача був поданий уточнений позов, в якому вона уточнила позовну вимогу щодо скасування податкового повідомлення рішення № 2/11/15-32-51-08 від 11.01.2019 року, зазначивши правильну дату та номер даного повідомлення-рішення - № 22431-13 від 20.07.2016 р. Представник позивача обґрунтовула це тим, що в адміністративному позові була допущена технічна помилка, та замість дати та номеру податкового повідомлення- рішення було зазначено дату та номер рішення про опис майна у податкову заставу. Ухвалою суду від 06.08.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив прийняти зазначений уточнений позов до розгляду, оскільки він поданий на усунення технічних описок і не змінює розмір заявлених позовних вимог, підстави та предмет позову.

У судовому засіданні 06.08.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання 06.08.2019 р заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen, модель Touareg, об`єм двигуна 29967 куб.см., 2014 року випуску, дата першої реєстрації - 26.06.2014 р., державний номер НОМЕР_2 .

20.07.2016р. Державною податковою інспекцією у Малиновському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, відповідно до п.п.267.6.2 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення №22431-13 щодо визначення Позивачу суми податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн.

Позивач про існування даного повідомлення рішення дізнався після отримання рішення ГУ ДФС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 11.01.2019 р. № 2/11/15-32-51-08, звернувшись до податкового органу для з`ясування підстав набуття податкового боргу та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про його скасування.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з п. 267.4 ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України).

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України закріплено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Вимоги до об`єкта оподаткування (як елемента транспортного податку) було змінено Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року.

Тобто, зміни до об`єкта оподаткування транспортним податком внесено пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду (2016 рік), в якому такі нові правила застосовуються.

Базовий податковий (звітний) період у відповідності до п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України дорівнює календарному року.

Враховуючи, що бюджетний період для всіх бюджетів становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, бюджетним періодом, в якому починає застосовуватися транспортний податок до об`єктів оподаткування, визначених відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, є 2017 рік.

Відповідно до ст.7 Податкового кодексу України об`єкт оподаткування є обов`язковим елементом будь-якого податку, що дозволяє дійти висновків, що при внесенні змін до об`єкту оподаткування такі зміни повинні застосовуватись з урахуванням приписів пп.4.1.9 п.4.1. ст.4 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Як встановлено судом, та зазначено вище, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015року, до п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України внесено зміни з 01.01.2016року, у зв`язку з чим, на думку суду, застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України, з урахуванням внесених змін, з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у Позивача у 2016 році обов`язку зі сплати транспортного податку, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 22431-13 від 20.07.2016 року Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, яким ОСОБА_2 нараховано транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. та 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.08.2019 року.

Суддя А.А. Радчук.

.