Справа № 520/6722/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13 серпня 2019 р. справа № 520/6722/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження заяви позивача про розподіл судових витрат по справі
за позовомДержавного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 100)"
доГоловне управління ДФС у Харківській області
проскасування рішень -

Доказів понесення інших видатків, правова природа яких відповідає переліку за ст.132 КАС України, заявник до позову не приєднав.
У ході розгляду справи доказів понесення таких видатків заявник до суду не подавав.
Рішенням від 30.07.2019 р. позов було задоволено.
13.08.2019 р. позивач звернувся до суду із заявою з питання розподілу судових витрат в частині судового збору.
Від ГУ ДФС у Харківській області до суду надійшли заперечення на заяву, в яких владний суб`єкт зазначає про відсутність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із неспівмірністю розміру витрат складності справи.
Суд відмічає, що правовідносини з приводу постановлення додаткового судового рішення (у тому числі і з приводу розподілу судових витрат) унормовані ст.ст. 143 та 252 КАС України.
У розумінні ч.1 ст.132 та п.1 ч.3 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу є витратами, пов`язаними із розглядом справи і тому входять до складу судових витрат.
Частиною 4 ст. 132 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Окрім вимоги про підтвердження витрат належно оформленими письмовими документами, згідно з ч. 5 ст. 132 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; а відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Водночас із цими вимогами, приписами ч. 8 ст. 139 КАС України запроваджено спеціальне застереження, у силу якого зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони зумовлює виникнення підстав для покладення тягаря несення судових витрат саме на таку сторону.
Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що спір виник значною мірою саме унаслідок неправильних дій заявника, котрий усупереч закону безпідставно виконував функцію податкового агента, звітуючи до контролюючого органу про нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб з заробітку осіб, засуджених до позбавлення волі.
При цьому, заявник не здійснював самих виплат заробітку на користь осіб, засуджених до позбавлення волі, а перераховував кошти у власність виправної колонії, яка у подальшому у зараховувала ці кошти на особові рахунки фізичних осіб - громадян.
Однак, у суміжних правовідносинах із справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування заявник такої ж функції не виконав, що і спричинило виникнення даного спору.
Тому у даному конкретному випадку витрати з оплати професійної правничої допомоги належить покласти на заявника.
Додатково суд зважає, що згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До закінчення судових дебатів заявником не було подано ані доказів про витрати з оплати професійної правничої допомоги, ані усної чи письмової заяви про подання таких доказів у подальшому.
Указана обставина також є підставою, що унеможливлює покладання витрат з оплати професійної правничої допомоги на владного суб`єкта відповідача по справі.
Окремо суд також бере до уваги, що згідно з копією акту про надання послуг №1 від 30.07.2019 р. час участі адвоката у судовому засіданні склав 1,5 години.
У дійсності ж судове засідання тривало з 10-05 до 10-17 години 30.07.2019 р., що підтверджується відомостями протоколу судового засідання.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.132-139, 143, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити.
Решту судових витрат покласти на позивача.
Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.
Роз`яснити, що скарга може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.
Суддя Сліденко А.В.