Справа № 1.380.2019.003785
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.003785
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України (03168, проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) в якому просить суд:

- Визнати протиправними дії комісії Міністерства оборони України (що підтвердженні у його листі від 25 червня 2019 року № 6511), щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велися бойові дії;

- Скасувати протокол комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31 травня 2019 року № 69 затвердженого т.в.о. Міністром оборони України 03червня 2019 року;

- Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити мені в сумі 150% прожиткового мінімуму (станом на дату позову), одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 1992 р.№ 15 з подальшими змінами та доповненнями.

Ухвалою суду від 25 липня 2019 року відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі. В обґрунтування зазначених вимог позивач вказує на те, що від 18.12.2019 року йому повторно встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності - поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивач зазначає, що з моменту встановлення ІІ групи інвалідності він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у призначенні якої відповідач, з посиланням на п. 11 Порядку № 975, протиправно відмовив, мотивуючи своє рішення тим, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

На думку позивача, такі дії Міністерства оборони України є протиправними, оскільки надані ним витяги з протоколів засідань Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця за № 458 від 10.07.2014 року та акту судово медичного обстеження № 1024 від 08.07.2015 року, які свідчать, про поранення що утворилися під час виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Заперечуючи проти позову, у відзиві відповідач зазначає про правомірність прийняття оскаржуваного рішення, оскільки позивач не надав документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

05.08.2018 до суду надійшли пояснення третьої особи, у яких зазначено, що позивач обов`язковою умовою для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок поранення, (контузії, травми або каліцтва) є подання документа про те, що таке пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області (Залізничний район), як одержувач пенсії по інвалідності 3-ї групи (поранення пов`язане з виконанням службових обов`язків військової служби), яку обчислено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

Згідно висновку спеціаліста судово медичної експертизи від 08.07.2015 № 1024, у заключні, вказано, що у гр.-на ОСОБА_1 , виявлено: 6 рубців на голові, 1 рубець на шиї, 1 рубець на правій руці, які являються слідами загоєних ран у минулому. Характер та ступінь вираженості рубців вказують на те, що вони утворились давно, могли виникнути від дії уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Афганістані у травні 1983 року.

У витязі з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 458 від 10.07.2015) зазначено, що, поранення: «Множинні вогнепальні осколкові поранення (контузія) голови, шиї, правої руки (травень 1983 р.) з наявністю зміцнілих шкірних рубців в місцях поранення: на чолі справа на межі волосяної частини голови рубець розмірами 0,2 х2см; в надбрівній ділянці справа три рубці розмірами 0,2х0,7 см, 0,4х0,6см та 0,4х0,5см; в надбрівній ділянці зліва ближче до перенісся рубець розмірами 0,2 х1,2 см; на шкірі нижньої губи справа біля черевної кайми рубець розмірами 0,2х0,8 см; на передньо боковій поверхні шиї зліва рубець розмірами 0,8х1,5 см; на передньо внутрішній поверхні правого передпліччя, середній третині рубець розмірами 0,1-0,5х10,5 см» - Поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с.18).

Згідно довідки Личаківсько Залізничного об`єднаного районного військового комісаріату м. Львова від 13.11.2015 року № 26, вбачається, що сержант у відставці ОСОБА_1 , 1963 року народження дійсно проходив військову службу у лавах Збройних Силах з 09.11.1981 р. по 13.12.1983 р. у тому числі в період бойових дій з 30.04.1982 р. по 13.12.1983 р. в/ч пп 44585 у Афганістані. (а.с. 14).

Позивачу з 10.12.2015 вперше встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із тим, що поранення, контузія пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії , про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 898476 (а.с. 12).

З 18.12.2019 позивачу повторно встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із тим, що поранення, контузія і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 845127 (а.с. 13).

У позовній заяві позивач зазначає, що 01.02.2016 року звертався у Львівський обласний військовий комісаріат із заявою та відповідними пакетом документів з приводу призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 23.05.2016 року, вбачається, що комісія дійшла до висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд зокрема позивачем з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

За результатами розгляду даного звернення Львівський обласний військовий комісаріат від 02.06.2016 року № 5619, повідомив позивача про те, що у поданих позивачем документах немає довідки, що свідчить про причини та обставини травми, та документи не можуть бути повторно надіслані на розгляд комісії в Департамент фінансів Міністерства оборони України. (а.с.20).

Позивач вдруге 27.03.2019 року звернувся у Львівський обласний військовий комісаріат із заявою та відповідними пакетом документів з приводу призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для винесення рішення документи були скеровані на розгляд у Департамент фінансів Міністерства оброни України.

Згідно з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.05.2019 року № 69, вбачається, що громадянином ОСОБА_1 , не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Крім того було вказано, що висновок спеціаліста з питань судово медичної експертизи від 08.07.2015 року № 1024, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово лікарської комісії Міністерства оборони України від 10.07.2015 року № 458, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчить про обставини поранення (травми, каліцтва).

За результатами розгляду даного звернення Львівський обласний військовий комісаріат листом від 25.06.2019 року № 6511, повідомив позивача про те, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем не подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Не погодившись із указаними діями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердив Порядок № 975.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

У зазначеній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд зазначає, що висновок спеціаліста судово медичної експертизи від 08.07.2015 № 1024 та висновок Центральної військово лікарської комісії Міністерства оборони України від 10.07.2015 № 458, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Характер та ступінь вираженості рубців вказують на те, що вони утворились давно, могли виникнути від дії уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Афганістані у травні 1983 року.

Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Військово - лікарської комісії Західного регіону від 10.07.2015 № 458, він постановлений на підставі акту судово-медичного обстеження № 1024 від 08.07.2015 КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово медичної експертизи, у якому відомості про обставини поранення, встановлені зі слів позивача.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

Окремо суд зазначає, що надана відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії не містить інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З огляду на наведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення засідання Військово - лікарської комісії Західного регіону викладене у формі протоколу від 10.07.2015 № 458, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.07.2019 року по справі № 440/3614/18 адміністративне провадження № К/9901/13632/19.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом №2262 та Порядком №975, відтак відсутні підстави для визнання протиправними дій комісії Міністерства оборони України, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велися бойові дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 33 протоколу № 69 від 31.05.2019 року, винесене відповідно до норм законодавства.

В той же час, позовні вимоги позивача про зобов`язання Міністерства оборони України виплатити позивачу в сумі 150% прожиткового мінімуму (станом на дату позову), одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 1992 р.№ 15 з подальшими змінами та доповненнями, є похідними від другої позовної вимоги, а отже також задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладену норму діючого законодавства, суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (03168, проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (79005, м.Львів вул. Франка, 25) про визнання протиправними дій, скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.