Справа № 160/2055/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2055/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року (головуючий суддя - Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 379.2016.1031.3-5606-1008, від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 380.2016.1031-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 381.2016.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області №382.2016.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 383.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 384.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 385.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 386.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року;

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не вчинення необхідних дій по поверненню надміру сплачених ОСОБА_1 грошових зобов`язань протиправною та зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області виконати покладені на нього Законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми переплати у розмірі 463 332,04 грн., яка підлягає поверненню з бюджету на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що даними державного земельного кадастру, викладеними у листах Держгеокадастру, Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, земельні ділянки, які належать Позивачу, з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 знаходяться за межами населеного пункту Ворзель та нормативна грошова оцінка зазначених земельних ділянок не проведена. Відповідач, всупереч даних наданих з державного земельного кадастру про те, що земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту та їх нормативно грошову оцінку не проведено, виніс податкові повідомлення-рішення про нарахування земельного податку Позивачу за 2016 та 2017 роки на підставі копій витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які належать Позивачу, справжність яких не було підтверджено органом, який їх нібито видав, позаяк є офіційні листи Держгеокадастру та його територіальних органів, які підтверджують, що земельні ділянки, які належать Позивачу, заходяться за межами населеного пункту та їх нормативну грошову оцінку не проведено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.120-125).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 379.2016.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 380.2016.1031-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 381.2016.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області №382.2016.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 383.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 384.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 385.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 386.2017.1031.3-5606-1008 від 30 жовтня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що контролюючим органом під час нарахування земельного податку не враховувались та не використовувались дані Державного земельного кадастру.

Поряд із цим, стосовно заявленої вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не вчинення необхідних дій по поверненню надміру сплачених ОСОБА_1 грошових зобов`язань та зобов`язання вчинити дії суд першої інстанції вказав, що оскільки у період звернення Позивачем із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань у нього рахувалась несплачені штрафні санкції за порушення термінів сплати податків та зборів, то вказана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

Також суд першої інстанції вказав, що Позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що Відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Відповідач мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно Позивача оскаржуваних податкових-повідомлень-рішень. Висновок суду першої інстанції зроблений без врахування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення даної справи, а саме судом не взято до уваги інформацію, якою керувався контролюючий орган при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень, а саме виданих відділом Держгеокадастру у м. Ірпіні Київської області витягів з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок, якими встановлено нормативно-грошову оцінку земельних ділянок.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, зокрема, вказує, що Відповідач не може довести справжність наявних у нього копій документів, якими нібито підтверджується нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, належних Позивача, а отже і законність використання відповідних документів для визначення податкових зобов`язань Позивача.

Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

Представники Позивача у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників Позивача, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши в межах апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.12.2018 року Позивачем було отримано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області 30.10. 2018 року № 379.2016.1031.3-5606-1008 відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 169 053, 61 грн.; № 380.2016.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 123 456, 79 грн.; № 381.2016.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 58 379,64 грн.; № 382.2016.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 75 428, 85 грн.; № 383.2017.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 179 196, 83 грн.; № 384.2017.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 130 864,20 грн.; № 385.2017.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 61 882,42 грн.; № 386.2017.1031.3-5606-1008, відповідно до якого визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 79 954,58 грн.

Сума земельного податку за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі 878 216, 92 грн. була нарахована за земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_1 (площею 1,6977 га), НОМЕР_2 (площею 2,4797 га), НОМЕР_3 (площею 1,1064 га) та НОМЕР_4 (площею 0,8028 га), загальною площею 6, 0866 га., які перебувають у власності Позивача.

Положеннями ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним.

При цьому положеннями п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як передбачено п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Положеннями п.п.14.1.42 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно із п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України встановлює, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Частинами 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В той же час, відповідно до пп.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

У відповідності до листів Держгеокадастру та його територіальних органів, копії яких наявні у матеріалах справи та досліджені судом, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 знаходяться за межами населеного пункту Ворзель та нормативна грошова оцінка зазначених земельних ділянок не проведена.

Відповідно до п.286.1. ст.286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.4.Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України, від 25.11.2016, №489 «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів», нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Статтею 26 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів - землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою: Фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками. відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно з ч. 1ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», згідно якої, відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: - витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; - довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; - викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру.

Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.

Доступ до Державного земельного кадастру надається банкам, центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів. Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги.

Отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов`язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складення заповітів).

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видається заявнику в день надходження заяви.

Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок розташованих на відповідній території, на безоплатній основі.

На отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.

Витяг з Державного земельного кадастру підписується Державним кадастровим реєстратором та посвідчується його печаткою.

Відповідно до п.21 Постанови КМ України від 23.03.1995 №213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Згідно з п.п. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Постановою КМ України від 01.08.2006 №1066 «Про затвердження Порядку взаємодії органів виконавчої влади щодо обміну інформацією, необхідною для обчислення і справляння плати за землю» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено механізм обміну інформацією, необхідною для обчислення і справляння земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (далі - інформаційний обмін), між органами виконавчої влади.

Нормами ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Пунктом 7.1. Додатку № 1 до рішення сесії Ворзельської селищної ради № 759-41-УІ від 30 січня 2015 року ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами сел. Ворзель, встановлюється у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Київській області.

Відповідно до абз. 4 та абз. 6 листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру N6-28-0.22-201/2-16 від 11.01.2016 року коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996рік - 1,703, 1997рік -1,059, 1998рік - 1,006, 1999рік -1,127, 2000рік -1,182, 2001 рік - 1,02, 2005рік -1,035, 2007рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік -1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433. Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006роки не індексувалася.

З урахуванням індексації, грошова оцінка 1 га земель, по Київській області станом на 01.01.2016 року становить 31 970,15 грн., що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земель за даними офіційного веб-сайту Держгеокадастру, що знаходиться у відкритому доступі на сайті Державної фіскальної служби України.

Відповідно до абз. 4 та 5 листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 22-28-0.22-443/2-17 від 12.01.2017 року «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель»: Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996рік - 1,703, 1997рік - 1,059, 1998рік - 1,006, 1999рік -1,127, 2000рік -1,182, 2001 рік -1,02, 2005рік -1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік -1,0, 2011 рік -1,0, 2012 рік -1,0, 2013 рік -1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0, для земель несільськогосподарського призначення -1,06.»

З урахуванням індексації, грошова оцінка 1 га земель, по Київській області станом на 01.01.2017 р. становить 31 970,15 грн., що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земель за даними офіційного веб-сайту Держгеокадастру, що знаходиться у відкритому доступі на сайті Державної фіскальної служби України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що Відповідач, перед визначенням податкового зобов`язання, в обов`язковому порядку повинен був отримати дані Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, в яких би зазначалися всі характеристики земельної ділянки (її місце знаходження, розміри, площа, нормативно-грошова оцінка, всі зональні, локальні та інші коефіцієнти, тощо), й лише після цього визначати суму податкового зобов`язання за 2016 та 2018 роки.

Водночас, судом встановлено, що розрахунок земельного податку з фізичних осіб здійснено контролюючим органом за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України, Відповідачем доказів наявності вказаних відомостей та інформації з Державного земельного кадастру у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, стосовно якої розраховано величину земельного податку за 2016-2017 роки, до матеріалів справи не надано.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскільки контролюючим органом під час нарахування земельного податку не враховувались та не використовувались дані Державного земельного кадастру, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 09 квітня 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року по справі №160/2055/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 13 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов