Справа № 520/9937/18
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р. № 520/9937/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Богомолова ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу О.В.Беха № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України;

- поновити майора поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь майора поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України є протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий з порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначив, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Так, позивачу не було надано можливості надати письмові пояснення. Крім того, вину ОСОБА_2 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не доведено, враховуючи, що позивач взагалі не ніс службу з охорони громадського порядку на станції метро Південний вокзал разом з іншими поліцейськими СПП № 3 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області, а отже і не міг перевищувати межі своїх службових повноважень. У зв`язку із чим, просив скасувати вищевказаний наказ та поновити майора поліції ОСОБА_2 на посаді начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 13.11.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.02.2019 провадження у справі зупинено до прийняття рішення у кримінальному провадженні № 0000661.

Ухвалою суду від 10.06.2019 провадження у справі поновлено, у зв`язку із скасуванням постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 про зупинення провадження.

Ухвалою суду від 15.07.2019 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді - до вирішення питання про відвід судді Чудних С.О.

Ухвалою суду від 16.07.2019 поновлено провадження у даній справі.

Протокольною ухвалою судді від 24.07.2019 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 31.07.2019.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що виданню оскаржуваного наказу слугувало службове розслідування, яким підтверджено факт порушення ОСОБА_3 службової дисципліни, абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 та пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 розділу ІІ та розділу ІV пункту 3 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував на службі в органах Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Так, наказом від 26.12.2016 майора поліції ОСОБА_2 переведено на посаду начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області.

26 вересня 2018 року до чергової частини УОАЗОР ГУНП в Харківській області надійшла інформація про те, що цього ж дня прокуратурою Харківської області спільно з працівниками Харківського управління ДВБ НПУ та ДВБ НПУ під час проведення комплексу слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню від 13.06.2018 № 0000661 за ознаками кримінального правопорушення викрито начальника СПП № 3 відділу поліції в метрополітені ГУНП в області майора поліції ОСОБА_4 О ОСОБА_5 .

У зв`язку із отриманням вказаної інформації, 28 вересня 2019 року Головним управління Національної поліції в Харківській області винесено наказ № 1643 "Про призначення та проведення службового розслідування відносно поліцейських відділу поліції в метрополітені ГУНП в області".

Наказом начальника поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області № 264 о/с від 02.10.2018 майора поліції ОСОБА_2 , начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області відсторонено від посади на період проведення службового розслідування з 28.09.2018 відповідно до статті 70 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 17 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Висновком службового розслідування від 05.10.2018 начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області майора поліції ОСОБА_2 звільнено з Національної поліції України за порушення службової дисципліни, абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 та пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 розділу ІІ та розділу ІV пункту 3 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.10.2018 № 1195 ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Національної поліції України.

05 жовтня 2018 року Начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області генералом поліції третього рангу Бехом О.В. прийнято наказ № 269 о/с від 05.10.2018, яким звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_4 Олега ОСОБА_6 начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області.

Листом від 05.10.2018 № 6642/119-12/01-2018 начальнику Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України направлено витяг з наказу про звільнення від 05.10.2018 № 269 для ознайомлення ОСОБА_2 , оскільки у вказаний період ОСОБА_2 перебував у слідчому ізоляторі.

Не погоджуючись з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу О.В.Беха № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Припасами частини 1 статті 2 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 17 та частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у частині 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача визначено пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Суд зазначає, що Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII вступив у силу 07.10.2018, а тому, на момент проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач керувався нормами Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини.

Згідно з частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Статуту).

Приписами статті 3 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Приписами пунктів 2.2, 2.5, 2.6 Інструкції №230 встановлено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Приписами п. 5.1 5.4 Інструкції встановлено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни, а саме наявність виключно фактичних даних, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним та дією/бездіяльністю порушника дисципліни.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_2 та притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з Національної поліції України, стало саме порушення службової дисципліни абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 та пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 розділу ІІ та розділу ІV пункту 3 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Так, згідно відеозапису, який було досліджено у судовому засіданні, а також під час проведення службового розслідування, про що вказано у висновку службового розслідування, а саме посилання на ютуб - https://www.youtube.com/watch?v=vV7cCw-NCYY, один поліцейський наносив численні удари (руками, ногами, стільцем) по всіх ділянках тіла громадянина, а інші поліцейські спостерігали за його діяннями та не зупинили останнього. Проте, на вказаному відеозаписі обличчя поліцейських були скриті.

У судовому засіданні також було досліджено диск з відеофайлом, де на частині відеозапису відображені обличчя поліцейських - ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , наданий Прокуратурою Харківської області представнику Головного управління Національної поліції в Харківській області для розголошення відомостей у судовому засіданні Харківського окружного адміністративного суду по справі за позовом ОСОБА_2 про поновлення на посаді.

Під час огляду диску із відображенням обличчя поліцейських представник відповідача вказала на поліцейського та зазначила, що ОСОБА_2 стояв біле дверей та споглядав на ситуацію, де поліцейський наносив численні удари (руками, ногами, стільцем) по всіх ділянках тіла громадянина та ніяким чином не зупинив вказані протиправні дії.

Суд зазначає, що відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України (який діяв на момент проведення службового розслідування), службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу.

Суд вважає за необхідне наголосити, що законодавством України передбачені спеціальні норми, що регулюють порядок проходження служби поліцейськими, а саме норми Закону України "Про Національну поліцію", норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, норми Дисциплінарного статуту Національної поліції України, норми Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції. Ці норми вимагають від кожного поліцейського бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті. Поведінка поліцейського завжди, і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет поліцейського. Бездоганне виконання моральних зобов`язань забезпечує право поліцейського на довіру суспільства, повагу, визнання і підтримку громадян. Порушення спеціальних норм проходження служби є дисциплінарним проступком, який може потягнути за собою дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Суд зазначає, що своїми діями, а саме не перешкоджання вчиненню правопорушення поліцейським, який наносив тілесні ушкодження громадянину, не відповідають високим стандартам вимог до поліцейського, паплюжать ділову репутацію та авторитет поліцейського та органів поліції в цілому, та не може бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті.

Щодо посилань представника позивача на недопустимість диску відеозапису із зображенням облич, наданий Прокуратурою Харківської області представнику Головного управління Національної поліції в Харківській області для розголошення відомостей у судовому засіданні Харківського окружного адміністративного суду по справі за позовом ОСОБА_2 про поновлення на посаді, оскільки його здобуто у рамках проведення негласних слідчих дій, а тому, на думку представника позивача, тільки суд, який розглядатиме кримінальне провадження зможе надати оцінку допустимості вказаного доказу, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що наявність в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення не було підставою для його звільнення та не ототожнювалася з дисциплінарною відповідальністю.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Отже, порушення безпосередньо службової дисципліни, а не вчинення кримінального правопорушення є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

При цьому, згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку (частина перша).

Частиною 1 статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Водночас, частиною 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Суд зазначає, що в даній справі не розглядається питання про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. Дана справа стосується наявності дисциплінарного проступку особи, а саме поведінки працівника поліції у відповідних умовах, відповідності дій працівника поліції службовій дисципліні. Саме бездіяльність майора поліції ОСОБА_2 була досліджені в ході службового розслідування та надано висновок з питань, чи відповідає вона високим стандартам працівника поліції, чи викликає довіру і підтримку у суспільства, чи не ганьбить авторитет поліції України, чи продемонстрував працівник поліції у відповідних умовах особисту дисциплінованість поліцейського, чи така поведінка працівника поліції сумісні з посадою працівника поліції.

Тому посилання представника позивача на те, що вина ОСОБА_2 не доведено у кримінальному провадженні, а тому не може бути підставою для звільнення з поліції, є необґрунтованим, оскільки судом досліджується саме вчинення дисциплінарного проступку, а не встановлюється вина позивача у вчиненні дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність.

В силу статті 64 Закону України "Про національну поліцію" при прийнятті на службу до поліції майор поліції ОСОБА_2 складав Присягу на вірність Українському народові, і усвідомлював свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Проте, поведінка ОСОБА_2 не свідчать про те, що він з гідністю несе високе звання поліцейського, а свідчить про те, що особа підриває авторитет поліції, оскільки така поведінка викликає обурення у суспільства та безпосередньо свідчить про порушення вимог норм законодавства України.

Отже, в бездіяльності майора поліції ОСОБА_2 вбачається порушення Присяги працівника поліції, що і було встановлено висновком Комісії Головного управління Національної поліції.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про запобігання корупції", Закону України "Про Національну поліцію", з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 .

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Приписами пунктів 1, 2 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено, зокрема, сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Пунктами 1 (абз. 1) Розділу II та пунктом 3 Розділу IV Правил передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Таким чином, твердження представника позивача про те, що ОСОБА_2 взагалі не ніс службу з охорони громадського порядку на станції метро Південний вокзал разом з іншими поліцейськими СПП № 3 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області, оскільки перебував у відпустці за кордоном, а отже і не виконував службових обов`язків та не перевищував свої службові повноваження є необґрунтованими, оскільки до поліцейських чинним законодавством передбачені підвищенні вимоги щодо норм професійної етики як у робочий, так і у неробочий час.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_2 21.08.2018, саме у період, коли зроблено відеозапис, який досліджено у судовому засіданні, перебував за кордоном (у Єгипті) представник позивача не надав.

Також, посилання позивача на те, що службове розслідування відбувалось декілька днів, а не тридцять днів, не є порушенням процедури проведення службового розслідування, оскільки відповідно до Інструкції №230 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником, у разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Таким чином, дана норма не містить посилань на чітку кількість днів проведення службового розслідування, обов`язковою умовою є проведення службового розслідування в межах одного місяця.

Суд зазначає, що при вирішені питання щодо правомірності притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідно дослідити сумісність вчинення позивачем протиправного діяння з проходженням служби в органах поліції.

Щодо посилань представника ОСОБА_2 на те, що службове розслідування проведено із порушенням, оскільки позивачу не було надано можливості надати письмові пояснення, суд зазначає, що відповідно до матеріалів службового розслідування, ОСОБА_2 відмовився надавати пояснення, про що складено акт від 04.10.2018.

Крім того, порушення порядку проведення службового розслідування відносно позивача не спростовує факту вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, який є несумісний з проходженням служби в органах поліції.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 26 вересня 2018 року по справі №805/1209/17-а.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 суперечать змісту Присяги працівників поліції, оскільки підриває довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів Національної поліції в цілому, принижує їх авторитет. Аналіз наведених обставин дає підстави для висновку, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено службову дисципліну, що робить неможливим його подальшу службу в органах поліції.

Суд звертає увагу, що подібні випадки негативно впливають на імідж як поліції, так і органів державної влади загалом, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України прийнято відповідачем у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України, у зв`язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування вищевказаного наказу не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині поновлення майора поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області суд зазначає наступне.

Так, позивачем оскаржується наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу О.В.Беха № 1195 від 05.10.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України.

Поряд із тим, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення реалізовано наказом від 05.10.2018 № 269 о/с, яким безпосередньо звільнено ОСОБА_2 з органів поліції, який позивачем не оскаржується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поновлення майора поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, позовні вимоги щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь майора поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними та також не підлягають задоволенню.

Отже, проаналізувавши наведені норми законодавства та оцінивши встановлені в ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку про наявність факту скоєння позивачем дисциплінарного проступку, що дискредитує звання працівника поліції та свідчать про порушення майором поліції ОСОБА_11 .В. вимог абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 та пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 2 розділу ІІ та розділу ІV пункту 3 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліцейського, вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського.

Враховуючи наявність встановлених під час розгляду судом справи фактів порушення позивачем Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейських та Закону України "Про Національну поліцію", а також не дотримання позивачем службової дисципліни та присяги, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, код 40108599) про поновлення на посаді - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2019 року.

Суддя С.О.Чудних