Справа № 673/822/19
Суддя: Ягодіна Т. В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/822/19
Провадження № 2-а/673/51/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2019 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої - судді Ягодіної Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Ясінської М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ДПО18 №133378 та №133379, складені 01.03.2019 року поліцейським СРПП Телемонюком Д.В. та начальником СРПП Гончаренком Д.В. відповідно, про накладення на нього адміністративних стягнень за ч.1 ст. 126 та ч.2 ст. 122 КУпАП, а справи про адміністративні правопорушення щодо нього закрити. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв, доказів на підтвердження наведених у постановах обставин працівниками поліції не надано, а тому постанови відносно нього є незаконними.

Згідно з ухвалою судді від 09.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із встановленням відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.6 ст. 162 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому, він підтвердив, що 01.03.2019 року керував належним йому автомобілем марки «Opel Vivaro», держзнак НОМЕР_1 , по вулиці Миру в м. Деражня Хмельницької області за обставин, наведених в оскаржуваних постановах, де був зупинений працівниками поліції. Позивач також підтвердив, що він не увімкнув аварійну сигналізацію після зупинки автомобіля на вимогу поліцейського, а також не надав на вимогу поліцейського поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а лише пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Щодо накладення на нього стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП позивач стверджує, що в його діях відсутній склад такого адміністративного правопорушення, оскільки положення вказаної норми передбачають відповідальність за порушення ПДР при початку руху чи зміні його напрямку, тоді як ним було здійснено дії щодо зупинки транспортного засобу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для вирішення справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Так, відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, 01.03.2019 року поліцейським СРПП Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Телемонюком Д.В. відносно позивача ОСОБА_1 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №133378, згідно з якою ОСОБА_1 01.03.2019 року о 22 год. 41 хв. керував по вулиці Миру в м. Деражня Хмельницької області автомобілем марки «Opel Vivaro», держзнак НОМЕР_1 та під час зупинки його працівниками поліції не надав поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4.а. Правил дорожнього руху України та у зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вирішуючи законність такої постанови, судом приймається до уваги те, що згідно із ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим.

Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України.

Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно із пунктом 21.3 цієї статті при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом із наявних у справі доказів, зокрема, із матеріалів відеофіксації вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні, після зупинки транспортного засобу поліцейським позивач дійсно не надав йому поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цю ж обставину визнав у судовому засіданні сам позивач, який підтвердив, що не надав на вимогу поліцейського поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а лише пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем порушено вимоги пункту 2.4.а) Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №133378 від 01.03.2019 року, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., є законною та підстави для її скасування відсутні.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позивача щодо правомірності накладення на нього стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП, судом враховується наступне.

За змістом оскаржуваної постанови серії ДПО18 №133379 від 01.03.2019 року позивач ОСОБА_1 , керуючи 01.03.2019 року о 22 год. 41 хв. по вулиці Миру в м. Деражня Хмельницької області автомобілем марки «Opel Vivaro», держзнак НОМЕР_1 , після зупинки транспортного засобу поліцейським не увімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив п.9.9.б) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Із пояснень позивача в судовому засіданні судом встановлено, що він дійсно не увімкнув аварійну сигналізацію після зупинки автомобіля на вимогу поліцейського.

Пунктом 9.9.б) Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Разом із цим, судом враховується, що частиною другою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Аналізуючи вищезазначене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що інкриміноване йому правопорушення не підпадає під кваліфікацію ч.2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, судом враховується, що відповідальність за порушення водіями вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху України передбачена ст. 125 КУпАП, якою передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що начальником СРПП Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Гончаренком Д.В. дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковано за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки в діях останнього відсутній склад вказаного правопорушення.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача не подано жодних належних та допустимих доказів, які б прямо та поза розумним сумнівом вказували на факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд приймає до уваги доводи позивача, наведені ним в обґрунтування позовних вимог, як такі, що не спростовані відповідачем.

Крім того, судом приймається до уваги те, що в оскаржуваній постанові поліцейським не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, чи взагалі таке фіксування проводилось, що підтверджується змістом самої постанови.

Так, відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Проте постанова, що оскаржується в порушення частини 3 статті 283 КУпАП жодної інформації про фіксацію правопорушення із застосуванням технічних засобів та про технічний засіб не містять, а тому є незаконною.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги доводи сторони позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, як такі, що не спростовані відповідачем.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 9.9.б) Правил дорожнього руху України, суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №133379 від 01.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП слід визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 22, 72, 77, 90, 128, 241-255, 272 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задоволити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №133379, складену 01.03.2019 року начальником сектору реагування патрульної поліції Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончаренком Д.В., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29.09.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

відповідач - Деражнянське відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: Хмельницька область, м. Деражня, Майдан Привокзальний, 6.

Суддя: Т. В. Ягодіна