Справа № 320/4280/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 серпня 2019 року м. Київ № 320/4280/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, Виконавчого комітету Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання шлюбу неукладеним, спростування недостовірної інформації та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом Васильківського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, Виконавчого комітету Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати неукладеним шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , 1920 р.н.;

- спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження, актовий запис № 30 від 21.04.1944 НОМЕР_1 , виданий 09.12.1955 Виконавчим комітетом Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області в частині відомостей про дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; батька - ОСОБА_2 ; матері - ОСОБА_5 , шляхом визнання даного актового запису недійсним та анулювання цього акту;

- зобов`язати Виконавчий комітет Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області та Васильківський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області внести відповідні зміни, а саме виключити відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини, з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження, актовий запис № 30 від 21.04.1944 НОМЕР_1 , виданий 09.12.1955 Виконавчим комітетом Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області;

- зобов`язати Виконавчий комітет Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області та Васильківський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області внести відповідні зміни до актового запису, а саме, скасувати свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 30 від 21.04.1944 НОМЕР_1 , виданий 09.12.1955 Виконавчим комітетом Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, у одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Також слід зазначити, що під час визначення предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про:

- визнання шлюбу таким, що є неукладеним

- вимогу щодо спростування недостовірної інформації в частині відомостей про дитину, матір та батька шляхом визнання недійсним актового запису та його анулювання та зобов`язати відповідача внести відповідні відомості до актового запису, а саме виключити відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини та скасувати свідоцтво про народження ОСОБА_4 .

Щодо першої вимоги, то при констатації неукладеності шлюбу оскаржуються дії органу РАЦСу, як суб`єкта владних повноважень, тому спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства на підставі положень КАС України. Тобто, при констатації шлюбу неукладеним не доказується незаконність дії особи (жінки та чоловіка) щодо укладення такого шлюбу, яка (який) була (був) присутня (ній) при реєстрації шлюбу, за відсутності іншого (нареченої або нареченого), так як її (його) дії є незаконними у силу відсутності нареченого (нареченої) під час реєстрації шлюбу. Виходячи із того, що за відсутності нареченої та нареченого шлюб не може бути, відповідно до положень ст. 34 СК, зареєстрованим органами РАЦСу, є всі підстави стверджувати що реєстрація шлюбу, за відсутності нареченого (нареченої), є протиправною поведінкою органу РАЦСу.

Щодо інших вимог, то у цьому випадку спірні правовідносини пов`язані з внесенням змін до актового запису, складеного 21.04.1944, встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення самої особи, її батька та матері.

Слід зазначити, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1. розд. І Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_4 , зазначену в актовому записі, складеного виконавчим комітетом Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області № 30 від 21.04.1944 НОМЕР_1 в частині відомостей про батька, шляхом визнання даного актового запису недійсним та анулювання цього акту; зобов`язання анулювати актовий запис, внести зміни та скасувати свідоцтво по народження ОСОБА_4 .

Тобто позивач не оскаржує відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану, а лише просить суд зобов`язати відповідача, а внести зміни до актового запису.

Слід зазначити, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірні дані.

Натомість, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану (пп. 48, 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17-ц).

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд вважає, що в цій частині спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі №807/45/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, як вже було зазначено судом, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, поширенні про особу недостовірної інформації (ст. 277 ЦК).

Так, частиною першою статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тобто такий спір є приватно-правовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 по справі № 759/5081/15-ц (провадження № 61-31453 св 18).

Відтак суд констатує порушення позивачем правила об`єднання позовних вимог.

Відповідно до пункту шостого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом порушено встановлені законом правила об`єднання позовних вимог, а саме, об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати як у порядку цивільного, так і у порядку адміністративного судочинства, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Згідно із частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 21, 169, 171, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, Виконавчого комітету Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання шлюбу неукладеним, спростування недостовірної інформації та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї документами.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. відповідно до фіскального чеку: платіж № від 07.08.2019.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.