Справа № 640/20743/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:
Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, в якому просили

- у постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам" визнати протиправними і нечинними пункт 1 в частині перерахунку пенсій з урахуванням розміру лише окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, пункт 2 в частині виплати перерахованих пенсій з 01.01.2018 - 50 %, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %, з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться цією постановою до абзацу першого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, і до Додатку 2 до цього Порядку, а також підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться цією постановою до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 під час підготовки довідок про грошове забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій позивачів, щодо незастосування пункту 1 примітки Додатку 1 і примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні розмірів їх посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також щодо невнесення до цих довідок всіх видів грошового забезпечення, які вони отримували і сплачували з них єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і зобов`язати його підготувати і подати Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві ці довідки із застосуванням пункту 1 примітки Додатку 1 і примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні розмірів їх посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також із внесенням до цих довідок всіх видів грошового забезпечення, які вони отримували і з яких сплачували єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, але не обмежуючись, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки, яка передбачає доступ до державної таємниці, доплат за науковий ступінь і вчене звання, премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової винагороди за підтримку бойової готовності, одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової премій згідно із Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в м.Києві щодо перерахунку пенсій позивачів без застосування пункту 1 примітки Додатку 1 і примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні розмірів їх посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також без внесення до довідок про їх грошове забезпечення всіх його видів, які вони отримували і з яких сплачували єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та зобов`язати його перерахувати і виплатити їм пенсії із врахуванням попередніх виплат на підставі довідок Київського міського військового комісаріату.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачам.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вимоги суду першої інстанції про сплату судового збору в розмірі 2114,40 грн х 5 = 10572 грн була виконана у встановлений судом строк, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 20 грудня 2018 року. Апелянти зазначали, що вони є звільненими від сплати судового збору в силу закону, а також посилались на необґрунтоване затягування судом першої інстанції розгляду питання щодо відкриття провадження у справі, оскільки оскаржувана ухвала постановлена лише 18 лютого 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи, що ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) зазначена у п.3 ч.1 ст.294 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється судом в порядку письмового провадження в силу положень ч.2 ст.312 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без руху, оскільки позивачами до позовної заяви не додано документів про сплату кожним з них судового збору в сумі 2114,40 грн. та зазначено, із посиланням на положення ст.6 Закону України «Про судовий збір», що кожним з позивачів до відповідачів заявлено по три вимоги немайнового характеру, останнім необхідно сплатити по 2114,40 грн судового збору.

В ухвалі Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху наведено, що зазначені недоліки позовної заяви повинні бути усунуті шляхом подання до суду документів про сплату кожним позивачем окремо судового збору в сумі 2114,40 грн на рахунок Окружного адміністративного суду м.Києва за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському р-ні м. Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) 38004897, рахунок отримувача -4021, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998.

Копію зазначеної ухвали отримано ОСОБА_5 25 січня 2019 року, ОСОБА_3 21 грудня 2018 року, ОСОБА_2 20 грудня 2018 року, ОСОБА_1 17 грудня 2018 року, ОСОБА_4 17 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.32-36).

На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 , у встановлений судом строк, 21 грудня 2018 року подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої було додано дублікат квитанції №0.0..1 від 20 грудня 2018 року (а.с.31) про сплату судового збору за позовом ОСОБА_1 та інших у сумі 10572,00 грн, за якою відправником (платником) є ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов висновку, що в порушення положень ст.6 Закону України «Про судовий збір» та вимог ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 надано суду квитанцію про сплату усієї суми судового збору від всіх позивачів, а оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що заявлені позивачами позовні вимоги до відповідачів є різними за своїм змістом та правовим обґрунтуванням. Наведене може ускладнити як вирішення справи, так і виконання судового рішення у випадку задоволення вимог, а тому спільний розгляд даних позовних вимог в одному провадженні є неможливим. Таким чином, неналежне виконання позивачами вимог ухвали суду від 13 грудня 2018 року унеможливлює вирішення судом питання про виділення в окремі провадження позовні вимоги, заявлені позивачами до ГУ ПФ України в м.Києві та Київського міського військового комісаріату.

За наслідком перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 чт.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Положеннями п.1 ч.4 ст.169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 3 ст.160 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

З огляду на кількість позивачів, заявлених позовних вимог, їх характер, з урахуванням положень ст.4, 6 Закону України «Про судовий збір», позивачам необхідно було подати до суду окремі платіжні документи про сплату судового збору в розмірі 2114,40 грн кожним.

Отже, загальна сума судового збору за подання позивачами до суду першої інстанції даного позову становить 2114,40 грн х 5 = 10572,00 грн, яка була сплачена ОСОБА_1 самостійно одним платіжним документом №0.0..1 від 20 грудня 2018 року (а.с.31).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не дотримання позивачами в повному обсязі вимог ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом з тим, враховуючи положення п.1 ст.6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду та відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору у повному розмірі одним із позивачів та лише одним платіжним документом в даному випадку не впливає на можливість вирішення даної справи по суті позовних вимог.

Твердження суду першої інстанції щодо неможливості в даному випадку вирішення питання про виділення в окремі провадження позовних вимог до Кабінету Міністрів України та до ГУ ПФ України в м.Києві і Київського міського військового комісаріату, оскільки положення ст.172 КАС України, якими регулюється питання роз`єднання позовів не ставить можливість вирішення такого питання в залежність від дотримання позивачами положень ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору кожним позивачем окремим платіжним документом.

Таким чином, враховуючи подання до суду документа про сплату судового збору у визначеному законодавством розмірі та застосування судом першої інстанції формального підходу при вирішенні даного питання, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, Київського міського військового комісаріату, ГУ ПФ України у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, отже оскаржувану ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 лютого 2019 року про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою.

Щодо вимог апелянтів стосовно постановлення окремої ухвали, колегія суддів зазначає, з аналізу положень ст.249 КАС України вбачається, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. За наслідками розгляду справи колегія суддів не вбачає передбачених ст.249 КАС підстав для постановлення окремої ухвали.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що застосування формального підходу та не врахування висновків Європейського Суду з прав людини призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 лютого 2019 року про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 лютого 2019 року про повернення позовної заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 09 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма