Справа № 420/2104/19
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2104/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Чернецької О.А.,

за участю сторін:

представника позивача не прибув,-

представника відповідача Пояркової К.М . (за довіреністю),

представника третьої особи Хроненко Д.І. (за довіреністю),-

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національне антикорупційне бюро України про визнання протиправним та скасування наказу № 2503 від 03.04.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №2503 від 03.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи щодо прийняття спірного рішення та не допуску перевіряючи до проведення перевірки, яка призначена наказом № 2503 від 03.04.2019 року зазначає, що наказ № 2503 від 03.04.2019 року є таким, що не відповідає встановленому порядку такого роду перевірок, є безпідставним і таким, що порушує права ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ», а тому підлягає скасуванню.

З посиланням на положеннями пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.73.3 ст.73 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, ч.2 ст.1, ч.7 ст.376 Митного кодексу України, позивач зазначає, що в запиті контролюючого органу відсутнє посилання на підстави його надіслання із зазначенням інформації, яка це підтверджує. Крім того, зазначено у позові, в запиті відповідач фактично затребував усі митні декларації та документи, які подаються до митного оформлення товарів, що, на думку позивача, забороняється згідно з п.20.3 ст.20 Податкового кодексу України.

Як стверджує позивач, такий запит ГУ ДФС в Одеській області не відповідає принципам правової передбачуваності та правової визначеності, п.10 постанови Кабінету Міністрів України №1245 від 27.12.2010 року та п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, про що ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» вказало у відповіді на запит. Також, як стверджує позивач, податковий орган не обґрунтував правомірність своїх дій з посиланням на норми права, які б давали йому можливість звернутись із таким запитом до платника податків, не вказав чітко визначені підстави із зазначенням інформації, яка це б підтверджувала.

Враховуючи вищевикладене, у позові вказано, що запит, отриманий від ГУ ДФС в Одеській області, оформлений із порушенням вимог чинного законодавства та, як наслідок, наказ №2503 від 03.04.2019 року є безпідставним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також у позовній заяві зазначено, що посилання у спірному наказі на доповідну записку заступника начальника управління аудиту відповідача як на підставу для проведення перевірки свідчить про необґрунтованість та безпідставність цього наказу, оскільки доповідна записка за своєю суттю є документом внутрішнього використання та здебільшого має на меті спонукання керівництва до прийняття конкретного рішення, але ніяк не є підставою для перевірки.

Ухвалою від 15.04.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі

07.05.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов разом із додатками, згідно переліку, наведеного у ньому (а.с.94-100).

Так, у відзиві на позовну заяву, ГУ ДФС в Одеській області зазначає, що відповідач не погоджується з доводами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З посиланням на фактичні обставин справи, що слугували підставою для прийняття спірного рішення, ГУ ДФС в Одеській області зазначає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами, а тому прийнятий наказ щодо проведення документальної позапланової перевірки підприємства є правомірним.

13.05.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.101-105), в якій з посиланням на доводи та обґрунтування, які викладені у позовній заяві, зазначено, що запит контролюючого органу не відповідає приписам законодавства, адже з нього неможливо встановити, які сумніви виникли в органу доходів і зборів та потребують додаткового пояснення або спростування платником податків.

Крім того 25.04.2019 року до суду надійшла заява від представника Національного антикорупційного бюро України про вступ у справу, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Разом з тим, станом на 15.05.2019 року, до суду не надходило заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, також у суду відсутні відомості щодо отримання відповідачем відповіді на відзив.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення прав відповідача подати до суду заперечень на відповідь на відзив, враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність розгляду питання про залучення до участі у справі третьої особи, встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа має бути розглянута за правилами загального позовного провадження, про що прийнято ухвалу 15 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року судом задоволено заяву представника Національного антикорупційного бюро України про залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національне антикорупційне бюро України та залучено до участі у справі 420/2104/19, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національне антикорупційне бюро України.

Вказаною ухвалою суду судом також продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

11.07.2019 року (вх. №24797/19) та 12.07.2019 року (вх. 24995/19) від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову (а.с.106-115, 124-144), в яких зазначено, що внаслідок отримано відповідачем інформації, яка надана Національним антикорупційним бюро України, у ГУ ДФС в Одеській області виникла обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для здійснення належного митного контролю. У поясненнях зазначено, що внаслідок ненадання запитуваної інформації та документального підтвердження з боку позивача, у ГУ ДФС в Одеській області виникло право на проведення позапланової перевірки згідно з нормами Митного кодексу України.

12.07.2019 року (вх. №25115/19) від представника позивача до суду надійшли заперечення на пояснення (а.с.118-123), в яких ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ», зокрема, зазначено, що єдиною нормативною підставою для проведення спірної перевірки є п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України, яка не поширюється на перевірки, що проводяться відповідно до кримінального процесуального закону (ч. 10 ст. 346 МК України).

Ухвалою суду від 29.07.2019 року судом закрито підготовче провадження по справі № 420/2104/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправним та скасування наказу № 2503 від 03.04.2019 року та призначено справу до судового розгляду на 06.08.2019 року о 10:00 год.

Представник позивача у судове засідання 06.08.2019 року не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином та своєчасно.

При цьому 29.07.2019 року (вх. №ЕП/5619/19) від представника позивача надходила заява про розгляд справи без участі ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ».

Зважаючи на викладене, суд проводив судове засідання 06.08.2019 року за відсутності позивача по справі.

У судовому засіданні 06.08.2019 року представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» () зареєстроване як юридична особа 09.09.2016 року та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний) (а.с.31-34).

11.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про реєстрацію провадження (видалення матеріалів досудового розслідування) №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (а.с.61-62).

Судом встановлено, що листом Національного антикорупційного бюро України від 09.08.2018 № 0434-186/30721 ініційовано перед ДФС України проведення перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи юридичних осіб, які фігурують у кримінальному провадженні № 0000682, зокрема, щодо ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» () (а.с.63-67).

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що листом Національного антикорупційного бюро України від 05.09.2018 № 0434-186/33969 передано ДФС України копії окремих матеріалів досудових розслідувань в 2 томах (том № 1 на 205 арк., том № 2 на 262 арк.), які містять документальну інформацію, що свідчить про порушення підприємствами, у тому числі ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» (), вимог законодавства України з питань державної митної справи (а.с.130).

Разом з цим, листом Національного антикорупційного бюро України від 12.10.2018 № 0434-186/38640 передано ДФС України копії окремих матеріалів досудових розслідувань на 186 арк., які містять документальну інформацію, що свідчить про порушення підприємствами, у тому числі ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» () вимог законодавства України з питань державної митної справи (а.с.131- зворотній бік, 132).

Суд встановив, що на адресу ГУ ДФС в Одеській області надійшов лист ДФС України від 14.01.2019 року № 178/8/15-32 (а.с. 97), відповідно до якого, з метою повноти нарахування та сплати податків і зборів, які відповідно до законодавства справляються при переміщенні товарів через митний кордон України доручено вжити відповідні контрольно-перевірочні заходи у порядку, визначеному статтями 345-354 МК України на предмет правильності визначення митної вартості імпортованих товарів зазначеними суб`єктами ЗЕД.

Згідно листа ДФС України від 15.01.2019 року №784/5/99-99-14-04-02-16, вищевказаний лист було складено за результатами опрацювання листів Національного антикорупційного бюро України від 05.09.2018 № 0434-186/33969, від 09.08.2018 № 0434-186/30721, від 12.10.2018 № 0434-186/38640 (а.с.68).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС в Одеській області направлено запит на адресу ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» від 15.01.2019 року №612/10/15-32-14-10-07, відповідно до якого, керуючись положеннями п. 5 ст. 334 МК України, з метою перевірки відомостей стосовно товарів, імпортованих ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» та у зв`язку з виявленням фактів, що свідчать про можливе порушення митного законодавства України при ввезенні товарів на митну територію України, запропоновано позивачу надати до ГУ ДФС в Одеській області, належним чином засвідчені копії митних декларацій та документів, що стали підставою для митного оформлення товару ввезеного в режимі імпорту на митну територію України, в тому числі: зовнішньоекономічні договори (контракт), специфікації, додатки до них, які стосуються поставки вказаних товарів та інші товаротранспортні та комерційні документи; документи, які підтверджують вартість товару, що заявлена у митних деклараціях; договір на страхування вантажів, що імпортувались; договори на перевезення вантажів; платіжні, банківські та бухгалтерські документи, що підтверджують факт оплати поставки імпортованих товарів;статутні документи (а.с.35).

У відповідь на вказаний запит ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» направило на адресу ГУ ДФС в Одеській області «Відповідь на запит про надання інформації та копій документів» від 20.03.2019 №20-03-19/1 (а.с.36-38), в якій зазначено, що запит ГУ ДФС в Одеській області №612/10/15-32-14-10-07від 15.01.2019 року оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки не відповідає п.10 постанови Кабінету Міністрів України №1245 від 27.12.2010 року та пп.73.3 ст73 Податкового кодексу України, а саме: в запиті не зазначено конкретні підстави для його надсилання, не вказано які саме факти свідчать про недостовірність відомостей щодо вартості товару та його класифікації. Окрім того, у вказаній відповіді, з посиланням на положення ст.34 Митного кодекс України, п.20.3 ст.20 Податкового кодексу України, зазначено, що ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» не може надати витребувані документи.

Судом вставлено, що від відділу митного аудиту управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області на адресу начальника ГУДФС в Одеській області надійшла доповідна записка від 27.03.2019 року №252/11/15-32-14-10-05 з проханням призначити документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 346 МК України (а.с.98).

03 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до вимог п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України та на підставі доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренка А.Б. від 27.03.2019 року №252/11/15-32-14-10-05, прийнято наказ №2503 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» (), яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщені через митний кордон України товарів ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» за митними деклараціям за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, з 09.04.2019 року тривалістю 30 робочих днів (а.с.39).

Судом встановлено, що 09.04.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт №359/15-32-14-10-11/40825789 про відмову ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, яка призначена наказом №2503 від 03.04.2019 року (а.с.40-41).

Вказаний акт отримано представником позивача, про що свідчить його підпис у відповідній графі акту. Також, в акті зазначено, що причиною відмови у допуску до проведення перевірки є «незаконний наказ».

Вважаючи наказ Головного управління ДФС в Одеській області № 2503 від 03.04.2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 20.1.2, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПКУ передбачено, що контролюючі органи мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики, його територіальні органи.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 334 Митного кодексу України, правоохоронні органи, фінансові установи та інші контролюючі органи України відповідно до законодавства на письмові запити органів доходів і зборів або з власної ініціативи інформують органи доходів і зборів про наявні відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

З метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Пунктом 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України, документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може проводитися якщо виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.

Системно аналізуючи вказані норми, вбачається, що обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової перевірки є, зокрема, направлення запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

В свою чергу порядок складання та оформлення запитів органами доходів і зборів врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VІ та Порядком №1245 від 27.12.2010.

Так, згідно з п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Відповідно до п.п.9, 10 Порядку №1245 органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують (п.10 Порядку №1245).

Згідно п.12 вказаного Порядку письмовий запит про подання інформації надсилається суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.16 вказаного Порядку у разі коли запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9 і 10 цього Порядку, суб`єкт інформаційних відносин звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

При цьому, згідно п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

З матеріалів справи вбачається, що направлений ГУ ДФС в Одеській області на адресу ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» запит містив фактичну підставу для його направлення, а саме аналіз митних декларацій та правову підставу - п. 5 ст. 334 Митного кодексу України. Крім того, запит містив опис інформації, що запитується, перелік документів, що її підтверджують, був підписаний заступником керівника контролюючого органу та скріплений печаткою цього контролюючого органу.

Щодо твердження позивача, що в запиті зазначається підстава "можливе порушення митного законодавства", то суд зазначає, що остаточне встановлення факту порушення суб`єктами господарювання вимог митного законодавства можливе лише за наслідками проведення перевірки.

Разом з цим, суд зазначає, що проведення перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи юридичних осіб, які фігурують у кримінальних провадженнях від 11.10.2017 року №0000682 та від 09.07.2018 року №00679, серед яких було наявне ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ», було ініційоване Національним антикорупційним бюро України.

Відповідно до ч.1 ст.222 Кримінального процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Таким чином, у відповідача відсутнє право на розголошення даної отриманої інформації у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що запит Головного управління ДФС в Одеській області від 15.01.2019 року №612/10/15-32-14-10-07 відповідав положенням п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України та п. 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом №1245 від 27.12.2010 року.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 73 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 349 Митного кодексу України, посадові особи органу доходів і зборів мають право приступити до проведення документальної (планової чи позапланової) виїзної перевірки декларанта чи зустрічної звірки на підприємстві за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення керівнику відповідного підприємства або уповноваженій ним особі під розписку посвідчення на право проведення перевірки, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу доходів і зборів, мета проведення перевірки, вид (планова чи позапланова) та підстави її проведення, дати початку та закінчення перевірки, посади, спеціальні звання та прізвища посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, пред`явлення службових посвідчень зазначених осіб, а також надання копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки.

Водночас вимоги щодо змісту наказу врегульовано абзацом 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, відповідно до якого в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ ГУ ДФС в Одеській області №2503 від 03.04.2019 року відповідає вимогам, що передбачені до його змісту абз.3 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, а саме містить дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється, адресу об`єкта, перевірка якого проводиться, мету, вид, підстави для проведення перевірки, дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, а також підписаний керівником контролюючого органу та скріплений печаткою цього контролюючого органу.

Підставою для проведення перевірки, в даному випадку зазначено п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України, тобто не надання пояснень та їх документальне підтвердження на обов`язковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.

Разом з цим, в наказі №2503 від 03.04.2019 року в якості підстави здійснення перевірки зазначено доповідну записку заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренка А.Б. від 27.03.2019 року № 252/11/15-32-14-10-05.

Відповідно до пп. 1.2.2 п. 1.2 Розділу 1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної фіскальної служби від 31.07.2014 року №22, при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у п.1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства. Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ, який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію, у тому числі направлення повідомлення до Інформаційно-аналітичної групи, координацію дій залучених до перевірки працівників інших структурних підрозділів та органів ДФС, а також реалізацію матеріалів перевірки.

Таким чином, посилання в наказі на доповідну записку є обґрунтованими та законними, оскільки буде проводитись перевірка дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи юридичної особи, яка фігурує у кримінальних провадженнях, матеріали досудового розслідування по яким не можуть бути розголошені.

Щодо посилання позивача на те, що при митному оформленні товарів декларантом були подані до митниці ДФС усі необхідні документи не звільняє його від обов`язку надавати відповідь на запит контролюючого органу, суд зазначає, що в основу оскаржуваного наказу про проведення перевірки покладені підстави та умови для прийняття саме ненадання позивачем пояснень та документів на письмовий запит контролюючого органу.

В той же час, окремі дефекти запиту про надання інформації не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитом, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання запиту таким, що не відповідає вимогам пункту 73.3 Податкового кодексу України, та, як наслідок, бути підставою для визнання наказу про проведення податкової перевірки протиправним.

В свою чергу окремі дефекти оформлення наказу про призначення перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу можна ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки. Податковим кодексом України та Митним кодексом України не передбачено необхідності зазначати в наказі про проведення перевірки інформації, що свідчить про можливі порушення з боку позивача вимог законодавства, натомість наказ про проведення перевірки від від 13.02.2019 року № 1080 містить вказівку на підставу проведення перевірки - п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.03.2019 року по справі №813/4376/17, в якій суд зазначив: «окремі дефекти запиту про надання інформації не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитом, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання запиту таким, що не відповідає вимогам пункту 73.3 Податкового кодексу України, та, як наслідок, бути підставою для визнання наказу про проведення податкової перевірки протиправним».

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи зміст вищенаведених норм законодавства у взаємозв`язку із обставинами справи, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, враховуючи, що наказ про проведення перевірки було прийнято у зв`язку з ненаданням позивачем інформації та документів на запит Головного управління ДФС в Одеській області від 15.01.2019 року №612/10/15-32-14-10-07, що у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 03.04.2019 року № 2503 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» є обґрунтованим та законним, тобто прийнятим відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не повинен втручатися в його компетенцію.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національне антикорупційне бюро України про визнання протиправним та скасування наказу № 2503 від 03.04.2019 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано суддею 12.08.2019 року.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» (Фонтанська дорога, буд.11, м.Одеса, 65009, ).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська 5, м.Одеса, 65044, ).

Третя особа - Національне антикорупційне бюро України (вул. Василя Сурикова, 3, м. Київ, 03035, ).

Суддя Корой С.М.

.