Справа № 200/5761/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 р. Справа№200/5761/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій, скасування рішення № 125 від 06 грудня 2018 року та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову у призначенні пенсії за віком;

- скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 125 від 06.12.2018 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію за віком з моменту подання заяви від 27.11.2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він 27 листопада 2018 року звернувся до відповідача із заявою № 13925 про призначення пенсії за віком відповідно до вимог п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 06.12.2018 року відповідачем у справі прийнято рішення № 125 про відмову в призначенні пенсії за віком, де вказується, що його загальний трудовий стаж становить 11 років 04 місяці 25 дня. Всі зміни трудової діяльності відображені в трудовій книжці, підтверджені відповідними довідками. Втім відповідач до загального стажу безпідставно не врахував деякі періоди роботи згідно записам у трудовій книжці № 4-7 з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року в Сніжнянському автотранспортному підприємстві 04687 через відсутність у трудовій книжці записів про реорганізацію та/або перейменування підприємства.

Відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , в записах № 4-7 з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року в Сніжнянському автотранспортному підприємстві 04687 відсутні дані про реорганізацію та/або перейменування підприємства, тобто позивач приймався в «Сніжнянське автотранспортне підприємство 04687», перейменовано в подальшому на «Сніжнянське автотранспортне підприємство 11485», а звільнявся з «Сніжнянського автотранспортного підрозділу 11485» ВАТ «Донецькавтотранс», що не відповідає вимогам пункту 2.15 частини 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.

Оскільки вказані підприємства знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 44 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) перевірити факт роботи за спірний період та включити його до загального страхового стажу немає можливості. Тому рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідної кількості стажу роботи відповідач вважає правомірним, через що просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №200/5761/19-а за правилами спрощеного позовного провадження. 18.06.2019 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Сторони до залу судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , та внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 16.10.2018 року № .

27.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою № 13925 про призначення пенсії за віком, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (а.с.59).

Разом із заявою про призначення пенсії позивачем було надано:

- копія паспорту та ІПН;

- копія трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с.8-12);

- довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.10.2018 року № (а.с.7),

- довідку № 19 від 20.09.1999 року про підтвердження трудового стажу за період з 07.09.1996 року по 20.09.1999 року (а.с.61);

- довідку від 14.07.2014 року № 420, видана управлінням праці та соціального захисту населення м. Сніжне Донецької області (а.с.62).

З наданих відомостей Міністерства інфраструктури України, в листі № 3014/21/10-19 від 12.03.2019 року (а.с.15-43), випливає, що в період з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року, коли позивач працював водієм в Сніжнянському автотранспортному підприємстві 04687, воно було перейменоване відновідно до:

- пункту 7 наказу Міністерства автомобільного транспорту УССР від 29.04.1986 року № 91 в Сніжнянське автотранспортне підприємство 21485;

- пункту 1 наказу Міністерства автомобільного транспорту УССР від 29.12.1987 року № 286 в Сніжнянське автотранспортне підприємство 11485;

- наказу Міністерства автомобільного транспорту УССР перейменоване від 27.07.1988 року № 3 в Сніжнянський автотранспортний підрозділ 11485.

Робота на вказаній посаді підтверджується відомостями з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , записи в котрій виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами директорів відповідного підприємства та скріплені печатками.

Також позивачем надані довідки №№ 14-38/41, 14-38/42, 14-38/43, 14-38/44 від 11.02.2019 року, (а.с.78-84) про підтвердження стажу роботу та відповідної заробітної плати, видані архівним відділом окупаційної влади у тимчасово непідконтрольній України території, та знаходяться в архіві за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 125 від 06 грудня 2018 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.13-14).

Згідно відомостей з ЄДР «Сніжнянський автотранспортний підрозділ 11485» ВАТ «Донецькавтотранс» розташовано за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Комарова, 1, тобто на території, де органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки перевірити факт роботи за період з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року немає можливості, то відповідачем зараховано до загального страхового стажу позивача 11 років 04 місяці 25 днів.

Предметом спору у цій справі позивач вказав спірний трудовий стаж з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року в Сніжнянському автотранспортному підприємстві, який просив зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо не включення в страховий стаж для призначення пенсії періодів роботи, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом №1058-ІV.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженому постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що положенням частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, не проведення перевірки підприємства, яким видано довідки, не є підставою для відмови особі в зарахуванні відповідного стажу.

Судом встановлено, що підставою для незарахування позивачу періоду роботи з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року є недостатня кількість записів у трудовій книжці стосовно зміни назви підприємства, на якому працював позивач. Тож, позивачем на підтвердження зазначеного періоду роботи надано довідку № 14-38/41 від 11.02.2019 року архівного відділу, видану окупаційною владою у тимчасово непідконтрольній Україні території м. Сніжне.

На посилання відповідача про неможливість перевірки факту роботи на підприємстві «Сніжнянський автотранспортний підрозділ 11485» ВАТ «Донецькавтотранс» через те, що воно знаходиться на непідконтрольній українській владі території, суд зазначає, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи в їх сукупності, зокрема, що період роботи позивача на посаді водія в Сніжнянському автотранспортному підприємстві підтверджено записом в трудовій книжці ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність врахування інформації, яка міститься у довідках №№ 14-38/41, 14-38/42, 14-38/43, 14-38/44 від 11.02.2019 року, про стаж та заробітну плату для обчислення пенсії, виданих на тимчасово непідконтрольній Україні території, а також зазначає, що внесені або не внесені відомості щодо реорганізації та/або перейменування підприємства не впливають на розрахунок страхового стажу при призначенні пенсії.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідки про заробітну плату, у зв`язку з знаходженням установи, що її видала на території, непідконтрольній Українській владі.

При цьому судом не встановлено певних дій відповідача, які б мали самостійні правові наслідки щодо порушення прав, свобод чи інтересів позивача, через що суд відмовляє у задоволенні вимог про визнання дій відповідача протиправними.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням зазначених норм, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 125 від 06.12.2018 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до загального стажу відповідного періоду роботи позивача.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог 512,27 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 «а», про визнання протиправними дій, скасування рішення № 125 від 06 грудня 2018 року та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 125 від 06.12.2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 27.11.2018 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до стажу роботи позивача період з 17.08.1979 року по 01.06.1996 року, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 27 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.А. Чекменьов