Справа № 361/3955/19
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/3955/19
Провадження № 2-а/361/302/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП Марченка Вадима Васильовича, Департаменту Патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову НК №555163 від 27.05.2019р., винесену відповідачем Марченком В.В. , про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.05.2019р. близько 17-00 год., він, рухаючись на автомобілі MAZDA, в напрямку м. Бровари, здійснив зупинку на вимогу інспектора поліції та ввімкнув світлову аварійну сигналізацію в момент зупинки, яку вимкнув після того, як заглушив двигун. Таким чином, вважає, що оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 122 КАС України настає за невключення сигналізації тільки при початку руху чи зміні його напрямку, а здійснюючи зупинку, він ввімкнув аварійну сигналізацію, і лише при повній зупинці та вимкненні двигуна її виключив, то в його діях відсутній склад адмін. правопорушення. Окрім того, позивач послався на те, що відповідач порушив вимоги закону щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, не повідомив належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не роз`яснив права, не з`ясував всі обставини, не прийняв до уваги клопотання про відкладення розгляду справи про адмін. правопорушення, не дослідив відеодокази.

Позивач не явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав, пославшись на те, що позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MAZDA, д.н. з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, пр-т Броварський, 32-а, при перестроюванні не ввімкнув світовий показчик зміни напрямку руху, та здійснивши зупинку на вимогу поліцейського, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідач зазначив, що у відповідності до ст. 35 ЗУ "Національну поліцію", поліцейський має право зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив ПДР. У даному випадку позивач порушив п. 9.4 б) ПДР, а саме при перестроюванні не ввімкнув світловий показчик зміни напрямку руху, тому були підстави для його зупинки. У позові позивач сам визнав, що на момент зупинки аварійна світлова сигналізація була вимкнена, що свідчить про те, що вина особи є доведеною в повному обсязі, та не спростована жодним належним доказом. Справу про притягнення винної особи до адмін.. відповідальності розглянуто відповідачем на місці, роз`яснено позивачу його права, інспектор представився, назвав свою посаду та звання, пояснив позивачу підстави зупинки , а також, що він уповноважений на розгляд справи про адмін.. правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. При розгляді справи ОСОБА_1 поводив себе агресивно, виявляв неповагу до інспектора, що зафіксовано на відеодоказах.

У судове засідання представник відповідача, відповідач не з`явились.

Враховуючи неявку всіх учасників справи і відсутність свідків, яких би треба було допитати, керуючись положеннями ч.9 ст. 205 КАСУ, суд ухвалив перейти до розгляду даної справи в письмовому провадженні.

Згідно оскаржуваної постанови НК №555163 від 27.05.2019р. на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП; в постанові щодо складу правопорушення зазначено наступне:

27.05.2019р. 0 17-17 в місті Києві, пр.-т Броварський, 32А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAZDA, д.н. з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не скористався покажчиком повороту, на вимогу працівника поліції зупинився та не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9 б) ПДР , скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення штраф 425 грн.

В графі «до постанови додається» вказано про відео з бодікамери АА - 00821.

В постанові міститься підпис водія.

Позивачем надано відеозапис розмови з поліцейськими.

Відповідачем надано відеозапис з бодікамери поліцейського.

Дослідивши надані докази, проаналізувавши аргументи, висунуті сторонами, і норми процесуального та матеріального закону, що регулює дані правовідносини, суд встанвоивв такі обставини і дійшов таких висновків:

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУПАП, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення (за виключенням випадків, коли його складення не передбачено законом), поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного вище, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом. Також саме на посадову особу (суб`єкт владних повноважень), яка вирішує питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладається обов`язок по доказуванню наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях особи, що притягається до відповідальності, і обов`язок по збиранню та фіксуванню доказів на підтвердження події та складу правопорушення.

У відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Згідно ч.2 ст.2 КАСУ - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Повноваження відповідача позивач не оспорює, і суд виходить з того, що постанову винесено посадовою особою, уповноваженою на вчинення таких дій.

Згідно ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався згідно ст.258 КУПАП.

Разом з тим, звільнення у певних випадках від обов`язку по складенню протоколу про адміністративне правопорушення не знімає з посадової особи обов`язку по доказуванню події та складу адміністративного правопорушення у встановлений законом спосіб, тобто шляхом збирання належних доказів, - що є обов`язковим у випадку невизнання (оспорювання) вини особою, яка притягається до відповідальності.

У даному випадку, як видно з відеозаписів, наданих сторонами, на яких зафіксовано розмову між ними, інспектор повідомив про причину зупинки (не ввімкнення покажчика повороту при зміні напрямку руху), а водій оспорював вчинення ним правопорушення і недотримання вимог ПДРУ, вказаного інспектором, та вимагав надати докази такого порушення. Зі змісту відеозаписів видно, що таке порушення: зміна напрямку руху, перестроювання, початок руху чи початок зупинки - на відео не зафіксовано.

Таким чином, єдиний доказ, на який є посилання в оскаржуваній постанові (запис з бодікамери), і який був наданий відповідачем суду при розгляді даної адміністративної справи, не містить доказової інформації стосовно такого порушення, яке було причиною зупинки позивача.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону "Про національну поліцію" поліцейський має право зупиняти транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Тому обов`язковим є доведення такого порушення в діях водія - учасника дорожнього руху, і таке порушення має бути вчинено водієм до його зупинки.

Щодо доведеності в діях водія складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності:

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за: «Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди».

Згідно Правилам дорожнього руху України , р.9, п.9.1: Попереджувальними сигналами, зокрема, є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту; г+) увімкнення аварійної сигналізації.

П.9.2. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

П.9.4. Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру).

П.9.9. аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнута, зокрема, у разі зупинки на вимогу поліцейського (п.б).

У даному випадку, як зазначено в оскаржуваній постанові (і як видно з наданого відеозапису - в тій частині, як проінформував інспектор водія про причину зупинки), - підставою зупинки було те, що водій «при перестроюванні не скористався покажчиком повороту».

Тому відповідач зобов`язаний довести належними доказами здійснення водієм безпосередньо вказаного порушення, яке було підставою для зупинки і відповідно для притягнення водія до адміністративної відповідальності, і при доведеності даного порушення ПДРУ водієм, зазначити про таке порушення в постанові про притягнення до адмін. відповідальності, а у разі допущення водієм декількох порушень ПДРУ- вказати про кожне з них з зазначенням відповідної порушеної норми ПДРУ, а також статті КУпАП, якою передбачено відповідальність за вчинене порушення.

Що стосується оскаржуваної постанови і дій водія, то йому у провину було поставлено такий склад об`єктивної сторони адміністративного правопорушення з частини другої статті 122 КУпАП: «порушення… користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку».

Натомість відповідач не зазначив у постанові і не надав суду доказу (доказів) на підтвердження порушення водієм вимог ПДРУ (п.9.2). Крім того в самій постанові не вказано безпосередню норму ПДРУ, яка була порушена водієм до його зупинки (тобто те порушення, яке стало підставою його зупинки).

Виходячи з наданих доказів - вчинення водієм вказаних дій належними доказами не доведено, а тому вчинення водієм вказаного порушення ПДРУ не встановлено, і таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності і з презумпції невинуватості, слід вважати відсутнім вказане порушення ПДРУ і відповідно відсутнім склад адміністративного правопорушення, передбаченого у частині другій статті 122 КУпАП.

Тому при розгляді даної справи суд виходить з того, що не доведено вчинення водієм (позивачем) порушень вимог п.9.2 ПДРУ («при перестроюванні не скористався покажчиком повороту»).

Постанова в цій частині необґрунтована, зазначені в ній обставини, що стосуються події і складу адміністративного правопорушення, не підтверджені належними доказами, вина водія не встановлена, і така постанова вважається протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві посилається на те, що він власно бачив і виявив дане порушення (не ввімкнення покажчика повороту при зміні напрямку руху) - що і є доказом, оскільки йому надано таке право. Разом з тим, відповідач не скористався своїм правом надати суду показання у якості свідка вчиненого водієм порушення, тому безпосередньо таке посилання інспектора у відзиві не може розглядатись як належний доказ.

Так само відповідач не представив суду іншого свідка правопорушення, і не надав інших доказів, передбачених законом (КУпАП та/або КАСУ)

В оскаржуваній постанові, вказано лише про порушення видієм п. 9.9.б ПДРУ, тобто не ввімкнення аварійної сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Щодо обвинувачення водія в тій частині, що він «… на вимогу працівника поліції зупинився та не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9 б) ПДР , скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП», - то суд робить такі висновки:

З диспозиції частини другої статті 122 КУпАП (об`єктивна сторона адміністративного правопорушення) до випадку з позивачем має відношення обвинувачення у допущеному порушення при користуванні зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Тому за таким правопорушенням посадова особа має довести наявність в діях водія хоча б одного з перелічених у частині другій ст.122 КУпАП складів об`єктивної сторони.

На наданих доказах (відеозаписах) не зафіксовано, що позивач при зміні напрямку руху , для даного випадку - при виконанні маневру по зупинці на вимогу поліцейського - не використав покажчики повороту чи аварійну сигналізацію. Тому суд, враховуючи презумпцію невинуватості, виходить з того, що вчинення даного порушення водієм не доведено.

Крім того, при розгляді даної справи, суд бере до уваги, що не встановлено порушення водієм правил дорожнього руху, яке було підставою його зупинки.

Крім того, суд враховує, що безпосередньо у диспозиції частини другої статті 122 КУпАП не вказано такого порушення, як зупинка (стоянка) транспортного засобу, в тому числі і на вимогу поліцейського, без аварійної сигналізації, де мова йдеться виключно про порушення при русі (при початку руху чи зміні його напрямку).

Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо доказування складу адмін.правопорушення, і так само суду відповідачі не надали доказів і не довели вчинення позивачем порушення ПДРУ і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого у частині другій статті 122 КУпАП та зазначеного в постанові, що оскаржується, то дана постанова визнається судом протиправною і судом скасовується.

Згідно ч.3 ст.286 КАСУ, суд може прийняти рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі.

Враховуючи, що вичерпано можливість зібрання доказів, враховуючи, що протокол не складався і інші докази правопорушення, крім наданих суду, відсутні, а наданими доказами не підтверджено склад правопорушення в діях водія-позивача, то провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за якою притягнуто позивача до адмін..відповідальності.

Керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

Скасувати постанову НК №555163 від 27.05.2019р., винесену поліцейським роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП Марченком Вадимом Васильовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425грн. за ч.2 ст.122 КУпАП;

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за фактом від 27.05.2019р. закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня проголошення. Учасник справи, у відсутності якого рішення проголошено, має право на поновлення строку оскарження, якщо апеляційну скаргу подасть протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Скарга подається до апеляційного суду безпосередньо або згідно п.15.5 перехідних положень КАСУ через суд, що ухвалив рішення.

Рішення складено 06.08.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова