Справа № 640/4205/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року м. Київ № 640/4205/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідна компанія «Колос»
до Головного управління Держпраці у Київській області
провизнання протиправною та скасування постанови на накладення штрафу №КВ166/1488/НП/АВ/СПТД/ФС-112 від 19.02.2019
встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідна компанія «Колос» (далі також - позивач, ТОВ «НДК «Колос») з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі також - відповідач, ГУ Держпраці у Київській області), в останній редакції якого від 17.04.2019 просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області про проведення інспекційного відвідування від 23.01.2019 №422;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 19.02.2019 №КВ166/1488/НП/АВ/СПТД/ФС-112 .

Ухвалою суду від 15.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження.

Позовні вимоги вмотивовано відсутністю у відповідача підстав для прийняття оскаржуваного наказу про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НДК «Колос», визначених Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, з огляду на те, що заява гр. ОСОБА_1 про порушення підприємством законодавства про працю, яка стала підставою для прийняття цього наказу, за висновком позивача, є фіктивною, оскільки ця особа ніколи не працювала на підприємстві.

Крім того, відповідачем порушено процедуру проведення інспекційного відвідування, визначену вказаним Порядком, оскільки при здійсненні цього заходу посадові особи відповідача не пред`явили службові посвідчення, не повідомили про підстави інспекційного відвідування, не вручили уповноваженій особі позивача письмової вимоги про надання запитуваних відповідачем документів, а також неправильно визначили строк проведення інспекційного відвідування, який для позивача, суб`єкта мікропідприємництва та малого підприємництва, не може перевищувати 2 робочих днів, тоді як відповідач визначив такий строк тривалістю 10 робочих днів.

Також позивач наголошував на відсутності на веб-сайті Держпраці рішення Мінсоцполітики про затвердження форми акта, довідки, припису, вимоги, переліку питань, що підлягають інспектуванню, що є законною підставою для недопуску позивачем посадових осіб відповідача до інспекційного відвідування.

При цьому позивач зауважив про незаконність Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ і проводилось інспекційне відвідування, обґрунтовуючи тим, що указаним нормативно-правовим актом запроваджено нові заходи контролю - інспекційні відвідування та невиїзні інспектування, що суперечить Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким визначено такі заходи державного нагляду (контролю) як планові та позапланові заходи, що здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. До того ж, як стверджує позивач, Конвенції Міжнародної організації праці №81 від 1947 року та №129 від 1969 року не визначають підстав для проведення заходів контролю, а лише орієнтують вітчизняне законодавство на базові принципи повноважень інспекції праці.

За висновком позивача, постанову про накладення штрафу відповідачем також прийнято з порушенням законодавства, оскільки Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України, яким керувався відповідач при накладенні штрафу на позивача, не передбачає накладення штрафу на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, оскільки передбачає накладення штрафів виключно на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити в її задоволенні з огляду на необґрунтованість. Стверджував про правомірність наказу про проведення інспекційного відвідування позивача, дотримання процедури цього заходу, а також зазначав про правомірність постанови про накладення на позивача штрафу у зв`язку із вчиненням ним порушення законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи 23.01.2019 ГУ Держпраці у Київській області прийнято наказ №422 «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НДК «Колос».

Згідно з указаним наказом начальнику (інспектору праці) відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області Знов`юку І.О. доручено організувати проведення інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю, неоформлення трудових відносин у ТОВ «НДК «Колос», яке вирішено провести 25.01.2019.

На виконання наказу посадовими особам відповідача видано направлення для проведення інспекційного відвідування від 25.01.2019 №166 терміном дії з 25.01.2019 до 07.02.2019.

Відповідно до згаданих наказу та направлення на перевірку посадовими особами відповідача 25.01.2019 проведене інспекційне відвідування ТОВ «НДК «Колос», за результатами якого складено акт від 28.01.2019 №КВ166/1488/НП/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування, яке полягає у відмові директора ТОВ «НДК «Колос» прийняти вимогу від 15.01.2019 №166 про надання необхідних для проведення вищевказаного заходу документів.

На підставі зазначеного акта ГУ Держпраці у Київській області прийнято постанову від 19.02.2019 №КВ166/1488/НП/АВ/СПТД/ФС-112 про накладення на позивача штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними наказом про проведення інспекційного відвідування та постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 1 цього Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Київській області (далі - Положення №84), затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, Головне управління Держпраці у Київській області (далі також - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Пунктом 2 Положення №84 визначено, що Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Одним із основних завдань Головного управління, визначених пунктом 3 Положення №84, є реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення №84 Головне управління здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Підпунктом 5 пункту 6 Положення №84 визначено, що Головне управління для виконання покладених на нього завдань має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Головного управління.

Згідно з пунктом 8 Положення №84 Головне управління в межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру і контролює їх виконання. Акти Головного управління можуть бути скасовані Головою Держпраці повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Міністра соціальної політики України.

Отже, Головне управління Держпраці у Київській області є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Київської області і з метою реалізації цих повноважень має право видавати накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відтак, на реалізацію повноважень з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Київської області відповідачем видано оскаржуваний наказ від 23.01.2019 №422 «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НДК «Колос», юридична адреса якого: 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Ватутіна, 102.

Згідно з преамбулою цього наказу він прийнятий відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2014 №1985-V, Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, статті 259 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №929, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 №1338, Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, та на підставі заяви гр. ОСОБА_1 від 17.12.2018.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для прийняття наказу про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НК «Колос» стало звернення гр. ОСОБА_1 від 17.12.2018 стосовно порушень названим підприємством трудового законодавства при її працевлаштуванні відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295.

Указаним Порядком визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю.

Так, зокрема, відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Як зазначено вище, у спірному випадку відповідачем проводився державний контроль у формі інспекційного відвідування.

За змістом пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Однак, саме з огляду на те, що рішення ГУ Держпраці у Київській області про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НДК «Колос» прийняте відповідно до Порядку №295, суд дійшов висновку про його протиправність, що зумовлює необхідність скасування, що пояснюється наступним.

Статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено джерела права, які застосовуються судом під час розгляду та вирішення адміністративних справ.

Так, відповідно до частини першої цієї статті суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд погоджується з доводами позивача, що Порядок №295, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, суперечить вимогам законодавства, а тому не підлягає застосуванню судом при вирішенні даної справи.

Невідповідність постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 вимогам законодавства, зокрема, в наступному.

Так, пункт 1 Порядку здійснення контролю не відповідає вимогам частини першої статті 259 Кодексу Законів про працю України, відповідно до якого державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Порядком, затвердженим оскаржуваною постановою безпідставно поширено норми міжнародних Конвенцій на відносини, які такими Конвенціями не регулюються. Не розмежовано коло суб`єктів господарювання, на яких розповсюджуватиметься зазначений порядок контролю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі, ратифікованою Законом №1985-ІV від 08.09.2004 року, та Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві № 129, та коло суб`єктів господарювання, під час перевірки яких не застосовуватимуться такі особливості, а перевірки здійснюватимуться відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Норми Порядку №295 суперечать також Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Проте, доцільно зауважити, що відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою встановлено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (далі - норми, дотримання яких є обов`язковим).

Згідно зі статтею 1 Конвенції № 81 Міжнародної організації праці 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі (далі - Конвенція № 81) кожний член Міжнародної організації праці, для якого ця Конвенція є чинною, повинен забезпечувати систему інспекції праці на промислових підприємствах.

Відповідно до статті 22 розділу II Конвенції № 81 кожний член Міжнародної організації праці, для якого цей розділ цієї Конвенції є чинним, повинен забезпечувати систему інспекції праці на торговельних підприємствах.

Відповідно до статті 4 Конвенції № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві (далі - Конвенція № 129) система інспекції праці в сільському господарстві застосовується до сільськогосподарських підприємств, на яких працюють працівники за наймом або учні, незалежно від виду їхньої винагороди і типу, форми або тривалості їхнього трудового договору.

Відповідно до статті 1 Конвенції № 129 у цій Конвенції термін «сільськогосподарське підприємство» означає підприємства або частини підприємств, які займаються обробкою землі, тваринництво, включаючи розведення худоби і догляд за нею, лісовим господарством, садівництвом, первісною переробкою продуктів сільського господарства самим землеробом чи будь-якими іншими видами сільськогосподарської діяльності.

При цьому ні Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ні Кодекс законів про працю України не визначають особливостей здійснення органами державного нагляду (контролю) заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, в тому числі шляхом проведення інспекційних відвідувань та організації невиїзних інспектувань.

Аналогічних висновків дійшов також Шостий апеляційний адміністративний суд в постанові від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Названим судом встановлено низку й інших порушень законодавства під час прийняття Кабінетом Міністрів України згаданої постанови Кабінету Міністрів України, в тому числі й процедури її прийняття як регуляторного акта.

За таких обставин оскаржуваний наказ ГУ Держпраці у Київській області від 23.01.2019 №422 «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НДК «Колос», прийнятий на підставі постанови Кабінету Міністрів України, яка суперечить законам України та міжнародним договорам, є протиправним, тому вимога позивача про визнання його протиправним і скасування підлягає задоволенню судом.

У зв`язку з визнанням протиправним наказу на проведення інспекційного відвідування таке інспекційне відвідування відсутнє як юридичний факт, що виключає наявність у контролюючого органу компетенції на прийняття за її результатами рішень.

Аналогічна правова позиція відповідає практиці Верховного Суду України, викладеній, зокрема, в постановах від 27.01.2015 у справі № 21-425а14; від 09.02.2016 у справі № 826/5689/13; від 30.10.2018 у справі № 808/929/18.

Відтак, є обґрунтованою та підлягає задоволенню також вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови ГУ Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 19.02.2019 №КВ166/1488/НП/АВ/СПТД/ФС-112, яка прийнята відповідачем за наслідками проведеного протиправного інспекційного відвідування позивача.

При цьому суд вважає достатніми наведених вище обставин для задоволення позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з чим решта доводів позивача, якими він обґрунтовує свої вимоги судом не оцінюються.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland» рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Trofimchuk проти України» зазначено, що хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Крім того, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 6259,50 грн., що підтверджується квитанцією від 12.03.2019, тому вказані кошти підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідна компанія «Колос» (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Ватутіна, 102, ) до Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області про проведення інспекційного відвідування від 23.01.2019 №422 «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «НДК «Колос».

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 19.02.2019 №КВ166/1488/НП/АВ/СПТД/ФС-112.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідна компанія «Колос» 6259,50 грн. (шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 50 коп.) судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко