Справа № 480/1767/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 р. Справа № 480/1767/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника позивача - Шкриль Л.Г.

представника відповідача - Боброва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аквітан" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аквітан» (далі - позивач, ТОВ «Аквітан») звернулося до суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач, Управління Держпраці у Сумській області), в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову №СМ1242/178/АВ/П/ТД-ФС від 07.05.2019 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та припис про усунення виявлених порушень №СМ 1242/178/АВ/П від 22.04.2019.

Свої вимоги мотивував тим, що наведені в акті факти не підтверджені, а зроблені на їх підставі висновки є необґрунтованими і незаконними, у зв`язку з чим прийняті на їх підставі оскаржувані припис та постанова про накладення штрафу є протиправними. Позивач заперечує факт, встановлений в акті інспекційного відвідування, щодо допущення працівника до роботи без оформлення трудового договору. Стверджує, що висновки інспектора суперечать нормам чинного законодавства та відповідач безпідставно встановив, що ОСОБА_2 виконував роботи по господарству та з охорони матеріальних цінностей підприємства без укладання трудового договору в порушення ст.24 КЗпП України, оскільки вказані роботи виконувались виключно на підставі цивільно-правової угоди від 01.02.2019 по наданню послуг з охорони матеріальних цінностей підприємства та інших роботи по господарству, виконання якого підтверджується актами виконаних робіт, які були надані відповідачу при проведенні інспекційного відвідування. Цивільно-правовий договір укладений з ОСОБА_2 за вільним волевиявленням сторін, на розсуд сторін і погоджені ними. Чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, а відповідно сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Ухвалою суду від 30.05.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.06.2019.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позов (а.с.88-112), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що в ході інспекційного відвідування позивача, за період січень-березень 2019 року встановлено факт допущення до роботи 1 особи без укладення трудового договору.

Вказаний висновок представник відповідача робить у зв`язку з тим, що у розрахункових відомостях підприємства позивача за період з 01.02.2019 по 31.03.2019 поруч з нарахуванням заробітної плати штатним працівникам вносяться нарахування за договорами цивільно-правового характеру. Зокрема, згідно розрахункових відомостей за вказаний період ОСОБА_2 щомісячно поводилась оплата по договору цивільно-правового характеру у розмірі 3960,60 грн. У зв`язку з цим, робить висновок, що включення до розрахункової відомості, яка є первинним документом для нарахування заробітної плати, відомостей про виплати особам, з якими укладено договори на виконання робіт, є свідченням трудових відносин.

З посиланням на Національний класифікатор України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затверджений наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327, зазначив, що предметом договору з ОСОБА_2 передбачено виконання трудової функції слюсаря і особа фактично виконувала функціональні обов`язки «слюсаря», а тому цивільно-правовий договір, укладений позивачем з ОСОБА_2 , свідчить про виконання робіт за посадою та є підтвердженням наявності саме трудових відносин, а не виконання роботи за цивільно-правовим договором.

Також зазначив, що цивільно-правовим договором між позивачем та ОСОБА_2 , а також актами приймання-передачі робіт, не визначено конкретного обсягу виконуваних робіт, а отже оплата ОСОБА_2 здійснювалась за процес виконання роботи за професією, посадою, а не за виконання конкретного обсягу робіт за цивільно-правовим договором.

Наданий позивачем до зауважень на акт інспекційного відвідування іншого договору не спростовує, на думку представника відповідача, висновок про допущення ТОВ «Аквітан» ОСОБА_2 до роботи без укладеного трудового договору та відмітив, що охоронна діяльність, яку здійснював ОСОБА_2 згідно договору, є ліцензованою (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охоронну діяльність»). Тому, послуги охорони на підставі цивільно-правового договору можуть бути надані тільки суб`єктом господарювання, який має відповідну ліцензію. Встановлення матеріальної відповідальності працівників, при цьому, за вищезазначені дії врегульовано положеннями КЗпП України. Таким чином, встановлення для виконавця матеріальної відповідальності є підтвердженням трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 , а не виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

З урахуванням зазначеного наголосив, що правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, тому висновки, наведені в акті інспекційного відвідування від 15.04.2019, відповідають фактичним обставинам, ґрунтуються на документах, які були отримані Управлінням Держпраці у Сумській області під час інспекційного відвідування, та свідчать про порушення ТОВ «Аквітан» вимог ч.3 ст.24 КЗпП України.

За клопотанням представника позивача (а.с.115-116), підготовче засідання 20.06.2019 було відкладено на 10.07.2019 (а.с.125).

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 10.07.2019, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2019 (а.с.128).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позові, підтримав та просив їх задовольнити. Відмітив, що до основних видів діяльності ТОВ «Аквітан», відноситься серед іншого розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (основний). Для цього у підприємства є відповідні загони для утримання таких тварин та їх розведення. В лютому 2019р. виникла необхідність облаштування одного з таких загонів та його охорони, однак, за штатом таких осіб у ТОВ «Аквітан» не вистачало та не було. Саме у зв`язку з цим ТОВ «Аквітан» мав на меті укласти з ОСОБА_2 договір на виконання слюсарних робіт. Однак, після того, як стало відомо, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю, було запропоновано та укладено з ним саме договір з охорони матеріальних цінностей та інших робіт по господарству.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), допитаного в судовому засіданні, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа, що вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань. До основних видів економічної діяльності позивача відносяться серед іншого, розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (основний).

Відповідно до п.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №295), інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (пп.3).

За результатами аналізу інформація, яка надійшла через сервіс «Повідомлення про не задекларовану працю», на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.259 Кодексу законів про працю України, Порядку №295, відповідачем було видано наказ про проведення інспекційного відвідування від 12.04.2019 №609 (а.с.91).

На підставі вказаного наказу було оформлено направлення №255/СМ 1242 від 12.04.2019 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання - ТОВ «Аквітан» (а.с.92).

Відповідно до наказу та направлення контролю підлягали питання щодо належного оформлення трудових відносин ТОВ «Аквітан» з найманими працівниками, у тому числі з неповнолітніми.

15.04.2019 було проведено інспекційне відвідування позивача інспектором праці Ілляшенком Артемом Миколайовичем, в ході якого вручено вимогу про надання документів від 15.04.2019 (а.с.96-97), та за наслідками якого було складено акт №СМ 1242/178/АВ від 15.04.2019 (а.с.13-15, 93-95), підписаного із запереченнями.

Під час інспекційного відвідування позивача встановлено, що директором ТОВ «Аквітан» ОСОБА_3 фактично допущено до роботи ОСОБА_2 без оформленого трудового договору, чим порушено вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України, згідно з яким працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с. 93-95).

Позивачем було складено зауваження на вказаний акт інспекційного відвідування (а.с. 103-104), до якого додатково надано договір №2 на виконання робіт (послуг) з охорони матеріальних цінностей підприємства та інших робіт по господарству, а також копію наказу від 05.04.2019 №24.

На зауваження відповідачем листом від 22.04.2019 (а.с. 106-107), надано відповідь згідно якої висновки викладені в акті інспекційного відвідування ТОВ «Аквітан» від 15.04.2019 були залишені в силі.

Відповідно до п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

22.04.2019 відповідачем було винесено припис про усунення виявлених порушень №СМ 1242/178/АВ/П (а.с.108), відповідно до якого ТОВ «Аквітан» зобов`язано забезпечити дотримання вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України та повідомити про виконання припису у строк до 10.05.2019.

Згідно п.п.6,7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509) про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Так, 22.04.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Сумській області було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача №СМ1242/178/АВ/П/ТД та призначено розгляд справи про накладення штрафу на 07.05.2019 об 14 год. 20 хв. (а.с.110), про що позивачу, у відповідності до п.п.6,7 Порядку №509, 22.04.2019 було надіслано повідомлення про розгляд справи (а.с.21,111). Дані обставини представником позивача не заперечувались.

07.05.2019 за результатами розгляду справи заступником начальника Управління Держпраці у Сумській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ1242/178/АВ/П/ТД-ФС, якою за порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на підставі абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України застосовано штраф у розмірі 125 190,00грн. (а.с.11-12).

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такими повноваженнями, у відповідності до Порядку №509 та Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 наділений відповідач.

Посилаючись, в тому числі на зазначені норми, відповідач, стверджує, що ТОВ «Аквітан» повинно нести відповідальність, що передбачена ст. 265 КЗпП України, оскільки позивачем було допущено до роботи ОСОБА_2 без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, прийнятті працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України.

Однак, суд не може погодитись з позицією відповідача, щодо встановленого під час перевірки факту допущення позивачем до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

01.02.2019 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір на виконання робіт (послуг), згідно з яким замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони матеріальних цінностей підприємства та інші роботи по господарству на період з 01.02.2019 по 30.04.2019 (а.с.23,98).

Згідно п.п. 2.1,2.2 за виконану роботу замовник повинен сплатити виконавцеві винагороду у розмірі 4920,00грн. за місяць (з урахуванням податків та зборів). Оплата виконується одноразово не пізніше 3-х банківських днів з дня прийняття замовником роботи за актом виконаних робіт.

Тобто, у відповідності до укладеного договору між сторонами у передбачених законом порядку та формі було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов останніх та підписано сторонами.

Факт виконання відповідних робіт (наданих послуг) було засвідчено актами приймання-передачі робіт (послуг) за договором від 01.02.2019 (а.с.24,25,99), оплата за виконані роботи - розрахунковою відомістю про виплату коштів за лютий 2019 року (а.с.26-27,100), березень 2019 року (а.с.28-29,101), відомістю нарахування коштів №13 (а.с.102), а перерахування податків і зборів до бюджету із сум доходів, нарахованих та сплачених на користь фізичних осіб-підрядників - відповідними звітами за лютий, березень 2018р. (а.с.36-47).

При цьому, суд звертає увагу на те, що в договорі (п.п.1.2) зазначено про те, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання робіт, не підпорядковується правилам внутрішнього розпорядку, сам забезпечує себе усім необхідним для виконання роботи. В свою чергу, договір не містить обов`язку виконавця бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години; обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу. В табелях обліку робочого часу за лютий-березень 2019р. ОСОБА_2 , не значиться (а.с.30-35). Необхідність укладення цивільно-правових договір з ОСОБА_2 , як встановлено судом, обумовлювалась відсутністю в штатному розписі ТОВ «Аквітан» необхідної кількості штатних одиниць - охоронників та виробничою необхідністю на той період ще однієї особи для охорони додаткового загону для великої рогатої худоби молочних порід.

Як пояснив свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні, йому стало відомо, що ТОВ «Аквітан» потрібна особа для охорони загону з коровами. З ним був укладений договір на виконання робіт з надання послуг з охорони матеріальних цінностей та інших робіт по господарству. Строк виконання робіт було встановлено на три місяці. За договором він повинен був охороняти корм для худоби зранку, коли його роздають, а також обійти загін для виявлення корів, які в цей день повинні були отелитись, зателефонувати ветлікарю та його дочекатись. Коли такої необхідності не було, він йшов додому. При цьому, будь-якого зобов`язання дотримуватись правил внутрішнього розпорядку встановлено не було та ніхто його в цьому не контролював. Після виконання та прийняття робіт було підписано акт та виплачено винагороду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом. Конституційним правом, важливим для визначення господарських правовідносин, є право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, закріплене ст.42 Конституції України. Правопорядок у сфері господарювання визначається також комплексом соціальних прав, закріплених Конституцією, насамперед, це право кожного на працю, які він вільно обирає або на яку він вільно погоджується (стаття 43 Конституції України).

Тобто, ОСОБА_2 мав конституційне право укладати цивільно-правовий договір та виконувати зобов`язання, передбачені умовами договору.

Дійсно, під час інспекційного відвідування позивачем надано договір, укладений з ОСОБА_2 на виконання слюсарних робіт (а.с.98). Однак, помилковість підписання та подання вказаного договору підтверджується зауваженнями на акт інспекційного відвідування, актами приймання-передачі робіт (послуг), та поясненнями свідка ОСОБА_2 , який зазначав, що з ним укладався саме договір про надання послуг з охорони матеріальних цінностей та виконання інших робіт по господарству.

Однак, представник відповідача, відмічає, що виконання робіт за цивільно-правовим договором з охорони матеріальних цінностей відноситься до завдань та обов`язків працівника за відповідною професією (посадою) - «сторожа/охоронника», що, на його думку, свідчить про трудовий характер відносин, а не виконання конкретної за обсягом роботи за договором підряду, а тому позивач повинен був з даним працівником укласти трудовий договір.

Проте, на переконання суду, лише те, що послуги з охорони співпадають з завданням сторожа/охоронника згідно Класифікатора професій України ДК 003:2010, не може свідчити про трудовий характер відносин з даною особою, оскільки у даному випадку ОСОБА_2 виконував за цивільно-правовим договором певний обсяг робіт за винагороду, де оплачувався не процес праці, а результат після закінчення роботи за актом наданих послуг (виконаних робіт).

Доводи про те, що наявність розрахункової відомості свідчить про трудовий характер між позивачем та ТОВ «Аквітан», також не приймаються до уваги, оскільки з урахуванням досліджених в сукупності доказів, відомість не може підтверджувати те, що між позивачем та ОСОБА_2 існували саме трудові відносини. Крім того, в даній розрахунковій відомості в графі посада напроти ОСОБА_2 зазначено договір ЦПХ.

Жодних передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність договору позивача з даною особою перевіркою не встановлено, а відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцями робіт цивільно-правових договорів недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Відсутність всіх обов`язкових реквізитів в акті приймання-передачі виконаних робіт не може свідчити про нікчемність укладення вказаного договору, чи спростувати факт виконання робіт (враховуючи, в тому числі пояснення свідка), або ж про те, що в даному випадку договір має характер саме трудового.

Суд зауважує, що чинним законодавством України не передбачено конкретних випадків, в яких сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт.

Відповідач, приймаючи рішення щодо притягнення ТОВ «Аквітан» до відповідальності повинен був врахувати всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, тобто рішення повинно бути обґрунтованим, як це передбачено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. До того ж відповідно до пункту 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Таким чином за змістом наведених норм, питання безпосереднього виконання роботи конкретної особи у конкретного суб`єкта господарської діяльності мало бути предметом детальної перевірки та об`єктивного дослідження відповідачем, та відповідач під час інспекційного відвідування, з використанням наданих йому повноваженнями, мав враховувати всі обставини та надані на інспекційне відвідування докази, в тому числі відібрати пояснення у ОСОБА_2 , чого зроблено не було.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України , за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Тобто, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (надання послуг), предметом якого є надання певного результату праці, але з цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується поясненнями свідка, наданими в тому числі під час інспекційного відвідування, ОСОБА_2 було надано чіткий обсяг робіт в обмежений термін.

Крім того, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець за договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Умовами цивільно-правового договору, в даному випадку, зазначено, що виконавець не підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, та покладено обов`язок організації процесу виконання робіт з використанням власних засобів на виконавця. Тобто, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 самостійно в межах встановлених строків договору визначав порядок роботи.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

В свою чергу, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. «а» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Згідно умов укладеного договору в даному випадку, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 отримав винагороду після виконання роботи та складання актів прийому-здачі роботи, в яких безпосередньо визначено ціну винагороди.

У цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами Цивільного кодексу України.

Умовами цивільно-правової угоди, укладеної між позивачем та ОСОБА_2 , передбачено, що сторони несуть відповідальність згідно вимог чинного законодавства України. Зазначені умови притаманні саме цивільно-правовим договорам.

Таким чином, досліджуючи договір №2 від 01.02.2019 (а.с.23,105) суд дійшов висновку, що за своїм предметом та умовами він є цивільно-правовими, а не трудовими. Однак, відповідачем під час прийняття оскаржуваних припису та постанови не було прийнято вказані вище обставини до уваги.

Посилання представника відповідача на постанови Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №822/723/17 та від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, не приймаються до уваги, оскільки предметом розгляду Верховним судом у вказаних справах були правові відносини відмінні від відносин, що є предметом розгляду у даній справі.

Так, у справі №822/723/17 Суд дійшов висновок про факт прийняття особи на роботу за професією різноробочого, оскільки працівник був ознайомлений з відповідною інструкцією з охорони праці для підсобного робітника, яка встановлювала правила роботи та поведінки, йому було роз`яснено його права та обов`язки, проінформовано під підпис про умови праці та наявність на робочому місці де він працюватиме небезпечних і шкідливих виробничих факторів і можливі їх наслідки впливу на здоров`я.

В іншій справі №820/1432/17 було встановлено, що між роботодавцем та особами були укладені трудові угоди, предметом яких було зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги), тобто без кінцевого результату. За укладеними угодами працівники самостійно не організовували роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувались відповідним посадовим особам, та відповідальність виконавця послуг не була передбачена договорами.

Натомість у справі що розглядається, як вже зазначено вище, згідно укладеного договору, ОСОБА_2 на власний ризик виконав роботи власними засобами, він не підпорядковувався правилами внутрішнього трудового розпорядку, в договорі передбачена відповідальність сторін за невиконання умов договору. Умовами договору, враховуючи пояснення свідка, які узгоджуються з поясненнями представника позивача, було передбачено чітко визначений обсяг робіт за визначеним об`єктом та адресою.

Посилання представника відповідача на те, що охоронна діяльність є ліцензованою, на спростовує зазначений вище висновок суду, оскільки, підприємство позивача згідно кодів КВЕД, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не здійснює охоронної діяльності.

Таким чином, відповідачем не надано суду достатніх доказів того, що позивач вчинив дії щодо допуску ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору, які підпадають під ознаки вказаного порушення.

Також, варто відмітити, що відповідно до п. 23 Порядку №295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці саме щодо усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

При цьому, на момент винесення оскаржуваного припису, у зв`язку із звільненням охоронника ОСОБА_4 на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (а.с.138,139) та, відповідно, вільної вакансії в ТОВ «Аквітан» охоронника, за заявою ОСОБА_2 (а.с.134), ТОВ «Аквітан» наказом від 05.04.2019 №24 (а.с.48,135) було прийнято на роботу ОСОБА_2 на посаду охоронника з 08.04.2019, про що було повідомлено ДФС України (а.с.49,136). Про вказані обставини відповідач був повідомлений у зауваженнях на акт інспекційного відвідування (а.с.103-104), проте, даним обставинам під час винесення оскаржуваного припису, відповідачем не було надано належної уваги.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до 2. ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі, досліджені докази, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що фактичний допуск до роботи ОСОБА_2 без укладення трудового договору не був підтверджений тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своєї позиції, оскаржувані припис та постанова відповідачем не були прийнята обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому не можуть відповідати критеріям правомірності, визначених у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області суму судового збору в розмірі 3842,00грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно платіжних доручень від 15.05.2018 №870 (а.с.3) та від 27.05.2019 №948 (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Аквітан" (40030, м.Суми, вул.Кузнєчна, буд.5, ) до Управління Держпраці у Сумській області (40000, м.Суми, вул.Горького, буд.28Б, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області №СМ1242/178/АВ/П/ТД-ФС від 07.05.2019 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 125 190,00грн.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень №СМ 1242/178/АВ/П від 22.04.2019.

Стягнути з Управління Держпраці у Сумській області (40000, м.Суми, вул.Горького, буд.28Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аквітан" (40030, м.Суми, вул.Кузнєчна, буд.5, ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08.08.2019.

Суддя І.Г. Шевченко