Справа № 211/2831/19
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2831/19
Провадження № 2-а/211/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 серпня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Литвинова Артура Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до інспектора УПП Литвинова А.А та просить суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1139936 від 10 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, посилаючись відсутність доказів вчинення ним зазначеного правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 10 травня 2019 року близько 16-55 години він на автомобілі «Hyundai Santa Fe» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався через селище Миколаївка, яке розташоване у Дніпровському районі Дніпропетровської області у напрямку міста Кривий Ріг. У самому селищі Миколаївка по вулиці Магістральна, 2, його було зупинено відповідачем та складено постанову серії ЕАВ № 1139936 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідно до якої він начебто рухався по вказаному населеному пункту зі швидкістю 78 кілометрів за годину, чим перевищив допустиму норму на 28 кілометрів за годину, що зафіксовано на лазерний вимірювач LТІ 20/20 TruCam 000715, який затверджено в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, чим порушив п. 12.4 ПДР, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки працівниками УПП фактично не взято до уваги його пояснення з приводу встановлених на їх думку порушень. Так, він дійсно 10 травня 2019 року рухався з міста Запоріжжя через селище Миколаївка до міста Кривого Рогу. Не заперечує, що на ділянці дороги Н-11 Дніпро-Кривий Ріг, поза межами селища Миколаївка, він рухався з дозволеною швидкістю, яка можливо і складала 78 кілометрів за годину. На під`їзді до селища Миколаївка він побачив знак про те, що розпочинається населений пункт (ділянка дороги населеного пункту складає близько 500 метрів) та знизив швидкість до допустимої, яка однозначно не сягала 70 кілометрів за годину. Одночасно з цим, враховуючи, що це дорога загального користування державного значення, поруч з ним, перед ним та поза ним рухались інші транспортні засоби, швидкість яких йому не відома. Крім того, вимірювання швидкості його автомобіля проводилось за допомогою лазерного вимірювача LТІ 20/20 TruCam 000715. ні в наданому йому свідоцтві про його повірку, ні в сертифікаті затвердження типу засобів вимірювальної техніки не зазначено, чи є він дистанційним чи просторово-часовим, що унеможливлює встановлення відповідності швидкості дорожнього руху на певній ділянці дороги просторовому розташуванню його автомобіля та ставить під сумнів правомірність його використання. Вказаний прилад має відомості про допустимі похибки при вимірюванні швидкості у будь-якому режимі, жодних відомостей про допустимі похибки у просторі та часі останній не містить. Ділянка дороги Н-11 Дніпро-Кривий Ріг, яка проходить через населений пункт, складає не більше 300-400 метрів, і де саме зафіксовано швидкість його авто 78 км/год, йому не відомо. Він впевнений, що вказана швидкість зафіксована перед знаком населеного пункту, або ж належить іншому транспортному засобу. Жодних доказів працівники УПП йому не надали. Зазначив пор те, що жодних матеріалів адміністративної справи до моменту розгляду справи складено не було, хоча працівник поліції хоч і не був зобов`язаний складати протокол про адміністративне правопорушення, однак він мав право це зробити. Так само, як і зібрати інші докази по справі. Тому просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 31 травня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання професійної правничої допомоги шляхом залучення адвоката для участі у справі.

Суд вважає неповажними причини відкладення розгляду справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач вже вдруге поспіль надає заяви про відкладення: на 10 липня 2019 року в зв`язку з сімейними обставинами та неможливістю прибути до м. Кривий Ріг, та 13 серпня 2019 року для звернення за правничою допомогою. При цьому, позивач, як ініціатор позову, мав достатньо часу для звернення за вказаним видом допомоги.

Крім цього суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до положень частин 1, 2 статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: вчинення дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Також, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, неодноразова неявка позивача, яким було ініційовано судовий спір, без поважних причин у судове засідання розцінена судом як зловживання сторони своїми процесуальними правами, що є неприпустимим.

Відповідач інспектор УПП Литвинов А.А. в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи ДПП в судове засідання не з`явився, до суду надійшли пояснення на позов,в відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову та розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи.

В обґрунтування пояснень зазначено, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 р. правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу з винесенням постанови )частини 2, 4 статті 258 КУпАП). вчинення позивачем інкримінованого правопорушення повністю підтверджується доданим до матеріалів справи фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam LТІ 20/20 № ТС000715, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 78 км/год., що підтверджується також відповідним відеозаписом. також доказом є рапорт. Зазначено щодо правомірності використання приладу приладом TruCam LТІ 20/20 № ТС000715LТІ 20/20 № ТС000715, який пройшов повірку та є приладом, придатним для застосування, та здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму: тобто основною функцією даного приладу є здійснення певних вимірювань,а здійснення фото- або відео фіксації є додатковою функцією. властивості алгоритму пристрою унеможливлюють відробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи вищезазначене, положення статті 205 КАС України, з метою недопущення затягування строків розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 10 травня 2019 року інспектором УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ Литвиновим А.А. було винесено постанову серії ЕАВ № 1139936 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 9 - копія постанови).

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 10 травня 2019 р. о 16-25 годині керуючи транспортним засобом «Hyundai Santa Fe» державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Магістральній, 2 в с. Миколаївка, рухався зі швидкістю 78 км/год. у населеному пункті, чим перевищив допустиму норму на 28 км./год., що зафіксовано на лазерний вимірювач TruCam 000715, чим порушив п. 12.14 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість в населених пунктах не більше 50 км/год.), за що притягнутий до відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення адміністративного стягнення..

Позивач не заперечує факт того, що можливо рухався з такою швидкістю, проте заперечує, що такий рух відбувався в межах населеного пункту. Зазначає, що після перетину знаку початку населеного пункту рухався зі швидкістю не більше 50 км/год. Також зазначає, що пристрій, яким було здійснено фіксацію швидкості руху, був не стаціонарний та співробітники поліції мали можливість здійснювати швидкісний контроль на будь-якій ділянці дороги.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді Служби автомобільних доріг України, нею на виконання вимоги УПП В Дніпропетровській області було ініційоване влаштування дорожніх знаків 5.70 «Фото та відео- фіксування порушень Правил дорожнього руху» із застосуванням табличок 7.2.1 «Зона дії» в місцях, вказаних текстом «Вимоги», а саме: на ділянці автодороги державного значення М-04 «Знамянка-Луганське-Ізварине/на м. Волгоград, через мм. Дніпро, Донецьк/» км 173-км 174 (с. Миколаївка Дніпровського району).

Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam за допомогою влаштованого GPS навігатора, що відображено на фото фіксації наданого суду диску, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача, він знаходився в межах населеного пункту - с. Миколаївка. При цьому, відстань від приладу до автомобіля становила 347,4 м, фото здійснено на 175 км. автодороги, а відтак і сам автомобіль знаходився в межах населеного пункту в зоні дії знаку.

Суд не вважає обґрунтованими доводи позивача, що вказаний тип засобу, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, було виключено з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 є нечинним з 02.11.2015, а тому використання вказаного пристрою є незаконним, а отримані дані щодо швидкості є необґрунтованими, адже, як доведено відповідачем, на лазерний вимірювач TruCAM LTI20/20 TC000800 складено експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, з терміном дії до 27.09.2021.

Крім того, Мінекономрозвитку України видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928, чинне до 28.09.2019, згідно з яким засіб TruCAM LTI20/20 TC000800 відповідає вимогам «Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год».

Суд також не знаходить обґрунтованими доводи позивача, щодо точності GPS-приймача, адже такі доводи є виключно припущеннями останнього, тоді як свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928 чітко встановлено допустимі похибки у діапазоні вимірювань швидкості засобом TruCAM LTI20/20 TC000715 і така похибка не впливає на результат виявленого порушення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів. При цьому таку фіксацію може проводити як особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, так і інша особа.

Також суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Вказана норма свідчить про правомірність дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та не вимагає від останнього вчинення будь-яких інших дій, крім тих, що були проведені відповідачем.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з дня його проголошення.

Суддя Д.М.Ніколенко