Справа № 810/186/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 серпня 2019 року 810/186/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросптиця" про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Держпраці у Київській області неправомірними;

- визнати бездіяльність комісії щодо складання актів за формою Н-5 та Н-1;

- зобов`язати Головне управління Держпраці у Київській області скласти акти за формою Н-5 та Н-1 в установлені Порядком терміни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який, працюючи водієм на ТОВ "Агросптиця" та перебуваючи у відрядженні згідно наказу від 25.11.2015 №68-к, загинув 03.12.2015 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що наказом Головного управління Держпраці у Київській області було утворено комісію із спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 03.12.2015 з водієм ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_2 . Однак, наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 22.12.2015 №122-Р/1 було продовжено строк проведення спеціального розслідування до отримання матеріалів ДТП від Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно продовжено строк проведення спеціального розслідування нещасного випадку, оскільки Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, не містить вимог щодо необхідності очікування матеріалів ДТП, а навпаки голові спеціальної комісії надається місячний термін для отримання відповідних матеріалів від слідчих органів, після чого спеціальна комісія зобов`язана скласти акти за формою Н-5 та Н-1, навіть не отримавши попередніх висновків від слідчих органів.

У зв`язку з зазначеним, на думку позивача, відповідачем безпідставно порушені терміни розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком її чоловіка та в порушення вимог пункту 40 вказаного Порядку не складено в установлені терміни акти за формою Н-5 та Н-1, що призвело до не отримання нею належних їй страхових виплат від Фонду соціального страхування.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що ним правомірно продовжено строк проведення спеціального розслідування нещасного випадку, оскільки не було отримано матеріалів дорожньо-транспортної пригоди про обставини та причини ДТП від Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області. Водночас, відповідач зауважив, що таке спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться з обов`язковим використанням матеріалів розслідування, підготовлених відповідними органами в установленому порядку, що прямо передбачено пунктом 40 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232.

Також відповідач зазначив, що він не має законних підстав завершити проведення спеціального розслідування даного нещасного випадку та затвердити відповідні акти, оскільки ТОВ "Агросптиця", від якого до складу комісії входить дві особи, ухиляється від виконання обов`язків, передбачених вказаним вище Порядком.

Третя особа будь-яких письмових пояснень до суду не надала.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання.

Під час розгляду справи позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій заявлені позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросптиця".

Водночас, у судовому засіданні представник позивача відмовився від збільшення позовних вимог та просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросптиця".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросптиця".

До початку розгляду справи по суті через канцелярію суду надійшли клопотання від позивача та представника відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження. Третя особа у судове засідання не з`явилась.

Частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросптиця" ОСОБА_2 , перебуваючи у відрядженні згідно наказу від 25.11.2015 №68-к, загинув.

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 08.12.2015 №122-Р "Про утворення комісії із спеціального розслідування нещасного випадку" утворено комісію із спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 03 грудня 2015 року з водієм ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_2 , до складу якої входять наступні особи:

1) голова комісії - головний державний інспектор відділу нагляду в АПК та СКС Управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області Маренець С.Г.;

2) члени комісії:

- страховий експерт з охорони праці сектору профілактики нещасних випадків та професійних захворювань Правобережного відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві ОСОБА_3 ;

- завідувач сектору з питань охорони праці Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Римар-Щербина О.В.;

- інженер з охорони праці ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_4 ;

- уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці ТОВ "Агросптиця" Скиба Л.М.

Даним наказом Головного управління Держпраці у Київській області зобов`язано спеціальну комісію у відповідності до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, провести спеціальне розслідування даного нещасного випадку протягом десяти робочих днів.

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 22.12.2015 №122-Р/1 "Про продовження строку проведення спеціального розслідування нещасного випадку" продовжено строк проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 03 грудня 2015 року з водієм ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_2 , до отримання матеріалів ДТП про обставини і причини та даних про осіб, які допустили порушення вимог законодавства, від Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області.

25 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держпраці у Київській області із заявою, в якій просила посприяти в отриманні актів спеціального розслідування за формною Н-5 та Н-1 щодо нещасного випадку, що стався з її чоловіком ОСОБА_2 .

Листом від 01.09.2016 №5.5/8958 Головне управління Держпраці у Київській області повідомило позивача про те, що вони на даний час не отримали потрібні матеріали розслідування з кримінального провадження від СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області. При цьому, повідомили, що по завершенню проведення спеціального розслідування позивачу будуть надані відповідні акти розслідування на підприємстві ТОВ "Агросптиця".

Не погоджуючись з діями відповідача щодо порушення термінів розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком її чоловіка та бездіяльністю комісії щодо складання актів за формою Н-5 та Н-1, позивач звернулась з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії"). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що відповідачем безпідставно порушені терміни розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком її чоловіка та в порушення вимог пункту 40 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, не складено в установлені терміни акти за формою Н-5 та Н-1.

При цьому, позивач у позовній заяві вказує на те, що не складання відповідачем актів за формою Н-5 та Н-1 призвело до не отримання нею належних їй страхових виплат від Фонду соціального страхування.

Отже, з наведеного слідує, що позивач звертаючись до адміністративного суду з даним позовом має на меті отримання страхових виплат від Фонду соціального страхування на підставі акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1, у зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача скласти акти за формою Н-5 та Н-1 в установлені Порядком терміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-ХІV спори щодо суми страхових виплат, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-ХІV акт про розслідування нещасного випадку є одним з документів, необхідних для розгляду Фондом справ про страхові виплати.

При цьому, процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємства), визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232 (далі - Порядок №1232).

Відповідно до пункту 40 Порядку №1232 спеціальне розслідування нещасних випадків, що сталися під час катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, проводиться з обов`язковим використанням матеріалів розслідування, підготовлених відповідними органами в установленому порядку.

Відомості про обставини і причини катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, що призвели до нещасного випадку, а також осіб, які допустили порушення вимог законодавства, незалежно від початку досудового розслідування передаються органами, які в установленому порядку проводять розслідування, у 10-денний строк після його закінчення голові спеціальної комісії.

Якщо голова спеціальної комісії не отримав протягом місяця з моменту катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті від зазначених органів таких відомостей, спеціальна комісія складає акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і в пункті 10 акта за формою Н-1 зазначає найменування органу, який проводить розслідування, безпосереднього учасника дорожнього руху та осіб, які користувалися транспортним засобом, але не причетні до керування.

Затверджені акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) надсилаються відповідним органам в установленому порядку.

Пунктом 47 Порядку №1232 встановлено, що акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п`яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування.

Аналіз наведених норм Порядку №1232 свідчить про те, що акти за формою Н-5 та Н-1 складаються спеціальними комісіями, які повинні бути підписані головою та всіма членами такої комісії.

Як було встановлено судом, до складу комісії із спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 03.12.2015 з водієм ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_2 , входять наступні особи:

голова комісії - головний державний інспектор відділу нагляду в АПК та СКС Управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області Маренець С.Г.;

члени комісії: страховий експерт з охорони праці сектору профілактики нещасних випадків та професійних захворювань Правобережного відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві Хоменчук М. ОСОБА_5 .; завідувач сектору з питань охорони праці Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Римар-Щербина О.В.; інженер з охорони праці ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_4 ; уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці ТОВ "Агросптиця" Скиба Л.М.

Таким чином, до складу спеціальної комісії, яка здійснює розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 03.12.2015 з водієм ТОВ "Агросптиця" ОСОБА_2 , входять не лише представники органу державної влади, але й інші особи.

При цьому, вказана комісія не здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідує нещасний випадок на виробництві та за результатами такого розслідування повинна скласти відповідні акти, а тому дії (бездіяльність) такої комісії щодо не здійснення таких дій не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Суд звертає увагу на те, що підсудність даної категорії спорів певний час була дискусійною, а тому справи цієї категорії допускали до проваджень суди різних юрисдикцій як адміністративної так і цивільної.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №805/1930/18-а остаточно вирішила питання про юрисдикцію означеної категорії спорів, де дійшла висновку, що за суб`єктним складом сторін та характером спірних правовідносин, ця справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд доходить висновку, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки заявлені позовні вимоги є приватноправовими.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що дану справу віднесено до юрисдикції цивільного суду.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 238, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросптиця" про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції цивільного суду.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. .

4. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.