Справа № 120/1676/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І ШЕ Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

29 липня 2019 р. Справа № 120/1676/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Драло В.О.

за участю представників сторін:

позивача: Супруна М.І.

відповідача: Сивого М.В., Кучера Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом:

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення - рішення від 27.03.2019 року за №, №, №, №, №;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.03.2019 року №Ф- та від 11.05.2019 року №Ф-82782-55;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.03.2019 року №

- рішення №6 від 02.04.2019 року «Про анулювання реєстрації платником єдиного податку».

2. Зобов`язати Головне управління ДФС у Вінницькій області поновити реєстрацію фізичної особи ОСОБА_1 , як платника єдиного податку третьої групи з 01.04.2019 року.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за наслідками проведеної податковим органом планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 рік, складено акт №836/13/ від 11.03.2019 року. Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення податкового законодавства та винесено:

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на 69514,43 грн, в т.ч. 55611,54 грн. за податковим зобов`язанням та 13902,89 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 510 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1183976,25 грн, в т.ч. 947181 грн за податковим зобов`язанням та 236795,25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 5792,88 грн, в т.ч. 4634,30 грн за податковим зобов`язанням та 1158,58 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким застосовано адміністративний штраф в розмірі 510 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.03.2019 року №0-, якою нараховано єдиний внесок в розмірі 57334,20 грн,

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.03.2019 року №, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 5733,42 грн;

- вимогу від 11.05.2019 року №Ф-82782-55 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі 63059,97 грн.

Окрім цього, ГУ ДФС у Вінницькій області винесено рішення №6 від 02.04.2019 року «Про анулювання реєстрації платником єдиного податку», яким фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 виключено із Реєстру з 01.04.2019 року.

На думку позивача, дані документи є протиправними, оскільки з 01.01.2016 року він є платником єдиного податку 3 групи, вчасно подавав до контролюючого органу відповідні декларації та сплачував єдиний податок у визначені строки та у відповідності до задекларованих сум. За таких обставин, вважає висновки податкового органу необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а винесені рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року відкрито провадження у цій адміністративній справі та призначено її до розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників.

21.06.2019 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти вимог позивача та просить суд у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Свою позицію відповідач мотивує тим, що відповідно до вимог чинного законодавства була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року. За результатами якої було складено акт №836/13/ від 11.03.2019 року та виявлено порушення податкового законодавства. За результатами перевірки господарської діяльності встановлено, що позивач в 2018 році неправомірно перебував на спрощеній системі оподаткування. А тому, винесені податкові повідомлення - рішення є правомірними.

Ухвалою від 24.06.2018 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінив розгляд справи по суті, підготовчим судовим засіданням.

25.06.2019 року надійшла відповідь на відзив, яка більшою мірою дублює доводи і міркування висвітлені позивачем у позовній заяві.

Протокольною ухвалою суду, проголошеною у судовому засіданні 08.07.2019 року, закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Фізична особа - підприємець Чорнолуцький Володимир Григорович зареєстрований Іллінецькою районною Державною адміністрацією Вінницької області, про що зроблено запис про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0000589 від 26.08.2005 року та перебуває на обліку в Іллінецькій міжрайонній Державній податковій інспекції.

На підставі п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, відповідно до наказу на проведення перевірки від 15.01.2019 року №188 та згідно плану-графіку проведення планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управляння ДФС у Вінницькій області Кучером Д.С., проведено планову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 рік.

За результатами перевірки складено акт №836/13/ від 11.03.2018 року та встановлено наступні порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового законодавства:

1) п. 177.2 ст. 177 ПК України, в результаті чого визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 55611,54 грн за 2018 рік;

2) п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПК України, в результаті подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (форма І-ДФ) за 1 - 4 квартали 2016 року, 1 - 3 квартали 2017 року, 2 - 3 квартали 2018 року не у повному обсязі;

3) п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок в сумі 57334,20 грн за 2018 рік;

4) п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.4, п. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 947181 грн;

5) порушення п.п. 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 4634,30 грн.

На підставі даного акту №836/13/ від 11.03.2018 року винесено:

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб на 69514,43 грн, в т.ч. 55611,54 грн. за податковим зобов`язанням та 13902,89 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 510 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1183976,25 грн, в т.ч. 947181 грн за податковим зобов`язанням та 236795,25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 5792,88 грн, в т.ч. 4634,30 грн за податковим зобов`язанням та 1158,58 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким застосовано адміністративний штраф в розмірі 510 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.03.2019 року №0-, якою нараховано єдиний внесок в розмірі 57334,20 грн,

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.03.2019 року №, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 5733,42 грн;

Окрім цього, ГУ ДФС у Вінницькій області винесено рішення №6 від 02.04.2019 року «Про анулювання реєстрації платником єдиного податку», яким фізична особа - підприємець ОСОБА_1 виключений із Реєстру з 01.04.2019 року.

А також, податковим органом направлено вимогу від 11.05.2019 року №Ф-82782-55 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі 63059,97 грн (міститься у заяві про збільшення позовних вимог).

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями та вимогами податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та іншими нормативними актами.

Досліджуючи правомірність винесених рішень та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом встановлено таке.

Щодо правомірності нарахування контролюючим органом суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

В силу вимог пункту 183.4 статті 183 Податкового кодексу України передбачено, що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Відтак, з урахуванням наведених норм, якщо особа, у якої обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 місяців перевищив 1000000 грн, не подала до органу державної податкової служби заяву, то обов`язок нарахування та сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість у такої особи виникає з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви, тобто з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000,00 гривень.

Як встановлено судом із акту перевірки, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 платником податку на додану вартість за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. - не реєструвався. Станом на 30.09.2017 р. позивач перевищив обсяг доходу 5000000,00 грн для платників єдиного податку 3 групи, який становив 5218114,00 грн, тому 28.09.2017 р. подав заяву за №328/ФОП/02-14 на відмову від спрощеної системи оподаткування з 01.10.2017 р. в зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів (на загальну систему оподаткування).

За таких обставин, суд наголошує, що з моменту переходу позивача на загальну систему оподаткування на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 почали розповсюджуватись загальні вимоги обов`язкової реєстрації платника ПДВ, передбачені вказаним пунктом.

Також, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не подано реєстраційну заяву платника ПДВ після переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування з 01.10.2017 року (при цьому загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців перевищила 1000000 гривень., оскільки отримано доходу від реалізації товарів на спрощеній системі оподаткування за період з 01.01.2017 по 30.09.2017 року в сумі 5218114,00 грн), граничний строк подання якої 10.10.2017 року.

Відтак, суд вважає, що контролюючий орган дійшов правомірного висновку, що відповідно до вимог пункту 183.4 статті 183 ПК України позивач повинен був подати реєстраційну заяву до податкового органу 10.10.2016 року.

У відповідності до п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Тому операції з надання послуг (надходження виручки) з 11.10.2016 року оподатковуються податком на додану вартість.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено обов`язки платника податків. Одним із обов`язків платника податку є сплата податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, а також подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Зазначена норма Податкового кодексу України закріплює обов`язки платника податків в широкому значенні, однак не встановлює детально обов`язки платника щодо конкретних податків, які підлягають сплаті ним за умов, визначених Податковим кодексом України.

В свою чергу у відповідних розділах Податкового кодексу України передбачено порядок адміністрування конкретних податків, платників податків та зборів, їх права та обов`язки та інше.

Порядок сплати податку на додану вартість, визначення осіб, які є платником податку на додану вартість, об`єкти оподаткування, порядок реєстрації платником податку на додану вартість чітко регламентується розділом V Податкового кодексу України, приписи якого і були порушені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відтак, обов`язковою підставою настання відповідальності є вчинення протиправної дії, що призвела до невиконання або до неналежного виконання вимог, встановлених податковим законодавством. При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення - умисел чи необережність (незнання вимог чинного податкового законодавства) жодним чином не впливає на факт вчинення податкового правопорушення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про порушення позивачем п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.3 ст. 44, п. 181.1 ст. 181 та п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України та правомірність визначення контролюючим органом фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій, а отже податкові повідомлення - рішення № та від 27.03.2019 є законними та скасуванню не підлягають.

Також у суду, в свою чергу, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення №6 від 02.04.2019 року «Про анулювання реєстрації платником єдиного податку», оскільки позивачем безпідставно здійснено перехід на спрощену систему оподаткування з 01.01.2018 року та не дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, а саме: протягом календарного року обсяг доходу перевищив 5000000 гривень ( за три квартали 2017 року дохід склав 5218114 грн), отже у позивача відсутнє право на застосування спрощеної системи оподаткування в 2018 році. Крім цього Позивачем в порушення п.п. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України, до заяви про застосуванню спрощеної системи оподаткування не додано розрахунок доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування (який є обов`язковим), а також в заяві про застосування спрощеної системи оподаткування не зазначено обсяг доходу за попередній календарний рік (пункт 5 Розрахунку доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування). Таким чином, позивачем не вказано правдиву інформацію про отриманий дохід протягом 2017 року в сумі 5218114,00 грн.

Щодо визначення контролюючим органом податкового зобов`язання позивача з податку з доходів фізичних осіб, суд звертає увагу, що порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців передбачений ст. 177 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2018 році, встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік із додатком Ф2 до податкової декларації, у зв`язку із чим занижено загальний оподатковуваний дохід за 2018 рік на суму 4735903,20 грн.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності у 2018 році, встановлено не подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік із додатком Ф2 до податкової декларації, у зв`язку із чим занижено витрати за 2018 рік на суму 4426950,20 грн.

Судом встановлено, що сума документально підтверджених витрат фізичної особи - підприємця в 2018 році становить - 4426950,20 грн, а саме: вартість придбання ТМЦ, що реалізовані (молоко) на суму 3935113,40 грн; вартість придбання дизпалива, що використано при придбанні товару 365749,07 грн; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату на суму 99925,32 грн; банківські витрати (плата за розрахунково-касове обслуговування) на суму 16448,75 грн; суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 9713,66 грн.

Отже підприємець не задекларував чистий оподатковуваний дохід за 2018 рік у сумі 308953,00 грн.

Крім того, пунктом 177.10 статті 177 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення затверджені наказом Міністерства доходів та зборів України від 16.09.2013 року № 481.

Проведеною перевіркою встановлено, що книга обліку доходів і витрат за формою яка встановлена для платників які перебувають на загальній системі оподаткування за 2018 рік не ведеться, отже фізична особа - підприємець ОСОБА_1 порушив вимоги п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що нарахування контролюючим органом податкового зобов`язання про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 69514,43 грн, в тому числі 55611,54 грн основний платіж та 13902,89 грн штрафні санкції року відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 27.03.2019 року та застосування штрафної санкції відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 27.03.2019 року, скасуванню не підлягають.

Щодо правомірності нарахування та розрахунку контролюючим органом суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування суд зазначає наступне.

Фізична особа - підприємець Чорнолуцький Володимир Григорович зареєстрований Іллінецькою районною Державною адміністрацією Вінницької області, про що зроблено запис про включення відомостей про фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0000589 від 26.08.2005 року та перебуває на обліку в Іллінецькій міжрайонній Державній податковій інспекції та є платником єдиного соціального внеску.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є - фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно абзац 1 п. 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З 01.10.2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, тому згідно з абзац 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Пунктом 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7% (з 01.01.2016 року 22%) визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат доходу, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено заниження суми доходу, на який нараховується єдиний внесок: за 2018 рік у розмірі 22% на суму 57334,20 грн. Також встановлено, що за 2018 рік платником отримано чистий дохід у сумі 308953,00 грн, а задекларовано дохід у розмірі мінімальної заробітної плати.

Тому на підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено абзац 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11, ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, відтак вимога податкового органу, щодо сплати боргу (недоїмки) від 27.03.2019 року №Ф - в сумі 57334,20 грн та вимога, щодо сплати боргу (недоїмки) від 11.05.2019 року №Ф - 82782-55 в сумі 63059,97 грн - є правомірними та скасуванню в судовому порядку не підлягають.

Що стосується термінів сплати єдиного внеску, встановлено, що відповідно до абзац 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно акту перевірки господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , судом встановлено порушення терміну сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Тому, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.03.2019 року № є правомірним та скасуванню в судовому порядку також не підлягає.

Щодо обов`язку нараховувати та сплачувати позивачем суму військового збору, суд зазначає таке.

Позивач протягом 2016-2018 років був платником військового збору як роботодавець.

Перевіркою встановлено, що на порушення п.п. 1.2, 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, занижено суму військового збору на 4634,30 грн, в т.ч. за 2018 рік на 4634,30 грн, у зв`язку із заниженням чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік в сумі 308953,00 грн.

Відтак податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 5792,88 грн, в т.ч. 4634,30 грн за податковим зобов`язанням та 1158,58 грн за штрафними (фінансовими) санкціями скасуванню не підлягає.

Згідно частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд приходить до висновку, заявлені позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Оскільки у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено, то в силу норм ст. 139 КАС України, підстави для стягнення в користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.08.2019 року

Позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (, м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7).

Суддя Крапівницька Н. Л.