Справа № 200/9753/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

12 серпня 2019 р. Справа №200/9753/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради, третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської ради про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради, третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської ради з позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Слов`янської Міської Ради Донецької області щодо прийняття Рішення №1423 від 19.06.2019 року про припинення з 21.06.2019 року функціонування дитячого будинку сімейного типу на базі родини, про припинення з 21.06.2019 року дії Угоди від 24.11.2014 року №9 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», про припинення дії Договору від 18.11.2016 року №11 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», про припинення дії Договору від 21.07.2017 року №15 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», про припинення дії Договору від 03.04.2019 року №29 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», про виведення з 21.06.2019 року дітей-вихованців ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_9 з дитячого будинку сімейного типу, «Про визнання таким, що втратило чинність Рішення виконкому Слов`янської міської ради №432 від 19.11.2014 року «Про створення дитячого будинку сімейного типу та влаштування до нього на виховання та спільне проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 », про визнання такими, що втратили чинність Рішення виконкому від 19.11.2014 року №432 «Про створення дитячого будинку сімейного типу та влаштування до нього на виховання та спільне проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ». Рішення виконкому від 18.11.2016 року №753 «Про влаштування до дитячого будинку сімейного типу на виховання та спільне проживання дитини ОСОБА_15 », Рішення виконкому від 05.08.2017 року №541 про влаштування до дитячого будинку сімейного типу на виховання та спільне проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Рішення виконкому №690 від 03.04.2019 року «Про влаштування до дитячого будинку сімейного типу на виховання та спільне проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 », Про припинення з 21.06.2019 року виплати державної соціальної допомоги на дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та про припинення Слов`янським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 21.06.2019 року припинити соціальне супроводження дитячого будинку сімейного типу та скасувати зазначене рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.11.2014 року рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради створено дитячий будинок сімейного типу на житловій площі належного позивачам по праву власності житлового будинку АДРЕСА_1 та передано на виховання, та спільне проживання семеро дітей. В подальшому, на підставі повідомлення одного з дітей-вихованців класному керівнику інформації щодо застосування до неї образ та фізичного покарання у дитячому будинку, комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення про неналежне виконання позивачами обов`язків батьків-вихователів відносно дітей-вихованців та про припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу та вибуття дітей. Вказано, що дітей проти їх бажання забрали і відвезли у притулок, 04.06.2019 року комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення про доцільність припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу та 19.06.2019 року виконавчий комітет Слов`янської міської Ради прийняв Рішення №1423, яким припинив з 21.06.2019 року функціонування дитячого будинку сімейного типу. Позивачі вважають, що такі дії відповідача і прийняте ним рішення незаконні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши подану позивачами позовну заяву суд дійшов таких висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов`язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб`єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб`єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов`язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола суб`єктів публічно - правового спору, то обов`язковим його учасником є суб`єкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо об`єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення суб`єктом публічного управління суб`єктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно - правовий характер, пов`язаний із сферою реалізації публічної влади.

Тобто, суттєвою ознакою публічно - правового спору є участь у справі суб`єкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших суб`єктів і його рішення є обов`язковими для виконання.

Як вбачається зі змісту спірного рішення №1423 від 19.06.2019 року відповідачем було прийнято рішення про припинення з 21.06.2019 року функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на території Слов`янської міської ради, у зв`язку з психологічним насиллям.

Сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання регулює Сімейний кодекс України (ч. 1 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Главою 20-1 Сімейного кодексу України врегульовується створення та функціонування прийомної сім`ї.

Відповідно до ст. 256-5 Сімейного кодексу України дитячий будинок сімейного типу - окрема сім`я, що створюється за бажанням подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, для забезпечення сімейним вихованням та спільного проживання не менш як п`яти дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно з ст.256-6 Сімейного кодексу України батьки-вихователі - подружжя або окрема особа, що не перебуває у шлюбі, які взяли дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, для виховання та спільного проживання.

Батьки-вихователі:

- несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені ст.150 цього Кодексу;

- не можуть бути особи, зазначені в ст.212 цього Кодексу;

- є законними представниками дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники;

Батькам-вихователям для потреб дитячого будинку сімейного типу позачергово надається обладнаний індивідуальний житловий будинок або багатокімнатна квартира за нормами, встановленими законодавством.

Відповідно до ст.256-7 Сімейного кодексу України вихованцями дитячого будинку сімейного типу є діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування.

Вихованці проживають і виховуються у дитячому будинку сімейного типу до досягнення 18-річного віку, а в разі продовження навчання у професійно-технічному, вищому навчальному закладі I-IV рівнів акредитації - до його закінчення (ч.3 ст.256-7 Сімейного кодексу України).

Створення дитячого будинку сімейного типу встановлено у ст.256-8 Сімейного кодексу України.

Статтею 256-4 Сімейного кодексу України визначено, що рішення про створення прийомної сім`ї приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської (міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення) ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між прийомними батьками та органом, який прийняв рішення про створення прийомної сім`ї, на основі типового договору укладається договір про влаштування дітей до прийомної сім`ї.

Орган, який прийняв рішення про створення прийомної сім`ї, зобов`язаний контролювати виконання прийомними батьками своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей.

Положення про прийомну сім`ю та типовий договір про влаштування дітей до прийомної сім`ї затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2012 року №565 затверджено Положення про прийомну сім`ю. Пунктом 5 Положення визначено, що рішення про утворення прийомної сім`ї приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчими органами міських, районних у містах (в разі утворення) рад на підставі заяви сім`ї або окремої особи, які виявили бажання утворити прийомну сім`ю, за поданням відповідного висновку служби у справах дітей районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (в разі утворення) рад про можливість утворення прийомної сім`ї за результатами проходження курсу підготовки і рекомендацією відповідного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Зазначена сім`я або окрема особа, яка не перебуває у шлюбі, обов`язково інформується про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей, яких вони бажають взяти на виховання та спільне проживання.

Слід зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

Така правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 520/15749/14-ц.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» повторно наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Для визначення «суду встановленого законом», зокрема для визначення суду належної юрисдикції, у процесуальному законодавстві України, застосовано підхід віднесення до юрисдикції загальних судів всіх справ, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи викладене, помилковим є намагання поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідач у справі є орган місцевого самоврядування (суб`єкт владних повноважень).

З урахуванням вищевикладеного та встановлених на підставі поданих заявником доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що заявники, помилково звернувся із позовною заявою в порядку адміністративного судочинства, оскільки їх права не порушуються у сфері публічних відносин.

Отже, спірні правовідносини, які виникли між заявниками та виконавчим комітетом Слов`янської міської ради не містять ознак публічності, оскільки рішенням виконавчого комітету від 19.06.2019 року №1423 зачіпаються права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сфері приватних (сімейних) правовідносин, захист яких, в силу приписів ч.1 ст.19 ЦПК України, віднесений до компетенції місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачам, що вони мають право звернутися до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, слід звернути увагу позивачів на те, що в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, сплачена сума судового збору повертається судом лише за клопотанням особи (ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №200/9753/19-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради, третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської ради про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз`яснити особі, яка звернулася з позовною заявою, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12.08.2019 року.

Суддя Т.В.Загацька