Справа № 420/3544/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3544/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР Янчевої Яни Георгіївни (службова адреса вул. Черняхоського,6, м. Одеса, 65009), третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом (а.с.37-39) звернулась ОСОБА_1 до державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР Янчевої Яни Георгіївни (далі держреєстратор Янчева Я.Г.), третя особа ОСОБА_2 , у якому просить скасувати як незаконне рішення держреєстратора Янчевої Я.Г. індексний номер 46487605, внесене до державного реєстру 16.04.2019 року щодо скасування її- ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Позивач у позові, а також додаткових письмових поясненнях (а.с.121-123) зазначила, що вона відповідно до заочного рішення Київського районного суду від 07.09.2010 року є власником домоволодіння - буд.АДРЕСА_1 , державна реєстрація права власності відбулась за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) ДП «Центр обслуговування громадян», реєстраційний номер нерухомого майна - 101. Складові частини нерухомого майна: житловий будинок літ.А та літня кухня літ.Ж.

16.04.2019 року держреєстратором Янчевою Я.Г. скасовано її - ОСОБА_1 права власності, про що містяться дані в Інформації Державного реєстру речових прав та їх обтяжень. Підставою для цього було рішення Київського районного суду, а саме ухвала суду серія та номер 2-3918/10, виданий 11.05.2018 року.

Позивач вважає дане рішення державного реєстратора незаконним, оскільки 09.11.2006 року вона уклала договір дарування з ОСОБА_4 , яка відчужила кв.4, що складала 3/50 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 на її користь. Позбавлення її конституційного права власності на майно є грубим порушенням норм законодавства держави Україна.

Позивач зазначила, що гр- ОСОБА_5 (її сусідка) звернулася до держреєстратора Янчевої Я.Г . з заявою про скасування її - ОСОБА_1 права власності 16.04.2019 року. Держреєстратор Янчева Я.Г. своїми незаконними діями порушила ст.31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» щодо особливостей проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, а саме реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Юридичне порушення її прав привело фактично до знищення частини її майна третіми особами, з позовними вимогами до яких вона звернулась в Київський районний суд про усунення перешкод у користуванні власністю, земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначила, що рішення про скасування державної реєстрації речових прав №46487605 від 16.04.2019 року прийняте за результатом звернення заявника ОСОБА_6 у порушення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-ІV (далі - Закон №1952-ІV ) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 р. №1127 (далі - Порядок №1127), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України №1952-ІV державної реєстрації.

Частиною 1 статті 2 Закону №1952-1V надані наступні визначення заявника: -власник, -інший правонабувач, -сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи;- у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.31-1 Закону №1952-1V реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Відповідно до пп.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України №1952-1V, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Пунктом 12 Порядку №1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону №1952-1V у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою. Таким чином, заява про скасування державної реєстрації прав була подана неналежною особою. ОСОБА_6 не могла бути суб`єктом права на будинок, оскільки: вона не є власником майна, щодо якого скасовувалася державна реєстрація; вона не є правонабувачем, оскільки у ОСОБА_6 будь-які права не набувалися га не виникали у результаті проведення оскаржуваної реєстраційної дії; не є стороною правочину.

Таким чином, державний реєстратор не перевірила відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та прийняла неправомірно оскаржуване рішення.

Позивач просив задовольнити позов, оскільки її права порушені.

Позовна заява по даній справі надійшла до суду 13.06.2018 року.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року позов був залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків (а.с.32-35).

Ухвалою суду від 03.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витребувані докази у Управління державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР- належним чином завірені копію рішення державного реєстратора індексний номер 46487605 та всіх документів, які стали підставою для його прийняття (а.с.2-4).

На виконання ухвали суду надані докази по справі - копія реєстраційної справи №101 на об`єкт нерухомого майна буд. АДРЕСА_3 (а.с.99-113).

Ухвалою суду від 10.07.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі №420/3544/19 (а.с.95-96).

Відповідач держреєстратор Янчева Я.Г. відзив на позов до суду не надала.

Третя особа ОСОБА_2 не надала до суду пояснень на позовну заяву ОСОБА_1 .

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Спірні правовідносини виникли між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Законом України від 26.11.2015 № 834-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладений у новій редакції Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Перехідними положеннями Закону від 26.11.2015 № 834-VIII встановлено, що органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського АРК значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Рішенням Одеської міської ради від 16.12.2015 №16-VІІ визначено, що виконавчим органом Одеської міської ради, який здійснюватиме повноваження суб`єктів державної реєстрації прав, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на території міста Одеси є юридичний департамент ОМР.

Наказом директора Юридичного департаменту від 01.04.2016 року затверджено Положення про Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, згідно з яким вказане Управління є суб`єктом владних повноважень, структурним підрозділом юридичного департаменту та має печатку, штамп, бланки з власною назвою.

Основним завданням Управління є забезпечення реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб та ФОП відповідно до діючого законодавства України. Управління відповідно до покладених завдань забезпечує проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, ведення Державного реєстру прав, формування та ведення реєстраційних справ, а також інші повноваження суб`єкта державної реєстрації передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами України. Забезпечує захист прав та представництво інтересів департаменту у судових та правоохоронних органах України, які стосуються питань здійснення повноважень Управління.

Держреєстратор Управління Янчева Я.Г. є посадовою особою Управління, суб`єктом владних повноважень. Відповідно до ст.11 Закону України №1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Судом встановлено, що позивач по справі - фізична особа ОСОБА_1 (у шлюбі ОСОБА_1 , шлюб розірваний 19.09.2007 року) є пенсіонеркою (а.с.71-72).

09.11.2006 року позивач уклала договір дарування з ОСОБА_4 , яка відчужила на користь позивача кв.4,що складала 3/50 частки домоволодіння ,загальною площею29,7кв м, житловою площею 10,5 кв м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Об`єкт в цілому складається: літ. А - жиле кам`яне , житловою площею 110кв м; літ. Б - жиле кам`яне , житловою площею 78,5кв м; літ. В - жиле кам`яне , житловою площею 102,4 кв м; літ. З - жиле кам`яне , житловою площею 28,5кв м; літ. Г,Д,Е,Ж,И,Л,П,О,Т,У - сараї, літ. М, К - літні кухні, що растошовані на земельній ділянці площею 2365 кв м.

Права власності позивачем зареєстровано в ОМБТІ 10.11.2006 рок, номер запису 2518 в книзі 536пр-85 (а.с.61 - 69).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2010 року по справі №2-3918/10 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про виділ в натурі частки житлового будинку із спільної часткової власності.

Виділено з домоволодіння АДРЕСА_3 в натурі частку у розмірі 3/50 частини домоволодіння, що складається у житловому будинку під літ. «А»: 4-1-веранди, площею 5,7 кв.м.; 4-2-кухні, площею 8, 8 кв.м.; 4-3житлової кімнати, площею 10,5 кв.м.; 4-4-ванної, площею 4,1 кв.м.; 4-5-туалету, площею 1,5 кв.м.; 4-6-житлової кімнати, площею 9,4 кв.м.; 4-7-житлової кімнати, площею 11,8 кв.м.; 4-8-житлової кімнати, площею 13,3 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м. та літньої кухні під літ. «Ж», площею 28,9 кв.м., що належить ОСОБА_1 та припинено її право часткової власності на вказану частину.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який складається у житловому будинку під літ. «А»: 4-1-веранди, площею 5,7кв.м.; 4-2-кухні, площею 8, 8кв.м.; 4-3житлової кімнати, площею 10,5кв.м.; 4-4-ванної, площею 4,1кв.м.; 4-5-туалету, площею 1,5 кв.м.; 4-6-житлової кімнати, площею 9,4кв.м.; 4-7-житлової кімнати, площею 11,8кв.м.; 4-8-житлової кімнати, площею 13,3кв.м., загальною площею 65,1 кв.м. та літньої кухні під літ. «Ж», площею 28,9кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.71-72).

Право власності зареєстровано позивачем в ОМБТІ 06.12.2012 року, номер запису 45003 в книзі 315-142 (а.с.70).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2018 року по справі №2-3918/10 задоволена заява ОСОБА_2 . Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2010 року скасовано, справа призначена до судового засідання (а.с.75-76,86-87).

Ухвалою суду від 25.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, скасування рішення ро державну реєстрацію права власності залишені без розгляду (а.с.108).

28.03.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою про роз`яснення ухвали суду від 11.05.2018 року щодо скасування рішення суду від 07.09.2010 року по справі №2-3918/10, а саме що стосується скасування державної реєстрації прав власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Надати уточнення для державного реєстратора щодо автоматичного скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 у зв`язку з ухвалою суду від 11.05.2018 року (а.с.88).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення ухвали суду від 11.05.2018 року відмовлено з підстав того, що ухвала суду про скасування заочного рішення не є тим судовим рішенням, що підлягає роз`ясненню (а.с.89-90).

Згідно з карткою прийому заяви №163660705 заява про скасування подана ОСОБА_2 , отримана ОСОБА_8 (Юридичний департамент ОМР) та зареєстрована у базі даних. 16.04.2019 року зареєстрована заява ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, номер запису права власності 23535709, підстава для скасування - ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2018 року у справі 2-3918/10 скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2010 року (а.с.102,105).

16.04.2019 року держреєстратором прав на нерухоме майно Янчевою Я .Г. прийнято рішення №46487605 про скасування, згідно з яким держреєстратор вирішив скасувати запис про право власності/внести запис про скасування державної реєстрації права власності за номером 23535709 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 (а.с.113).

В рішенні зазначено, що воно прийнято за відповідною заявою ОСОБА_2 та нею, реєстратором, встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2018 року по справі №2-3918/10 скасоване заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2010 року. При прийнятті рішення держреєстратор керувалась ст.26 Закону №1952-ІV та Порядком ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1114.

На підставі вказаного рішення держреєстратор Янчева Я.Г. внесла в реєстр запис про скасування права власності за записом про право власності на нерухоме майно 23535709 за влаником ОСОБА_1 та сформувала та видала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, якій 17.04.2019 року отримала ОСОБА_2 (а.с.104-105).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004 року №1952-ІV, Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 року відповідно до ч.3 ст.11 Закону України №1952-ІV (далі Порядок № 1141), а також Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 року, якій втратив чинність згідно з постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року, та якою був затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно, якій у свою чергу втратив чинність відповідно до постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127, якою також затверджений Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок №1127).

Згідно ст.1 Закону України №1952-ІV дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Відповідно до ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Статтею 2 Закону також визначені таки поняття як заявник, обтяження, територіальні органи Міністерства юстиції України, реєстраційна справа, реєстраційна дія.

Заявник, зокрема: - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав (п.1 ч.1 ст.2); інший правонабувач - орендар, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом) (п.4 ч.1 ст.2); реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (п.9 ч.1 ст.2).

Загальними засадами державної реєстрації прав відповідно до ст.3 Закону є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Частинами 2-4 ст.3 визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Таким чином, реєстрація речового права на нерухоме майно, що виникла до 01.01.2013 року визнається дійсною лише за умови проведення її відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 року затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок №703), якій втратив чинність згідно з постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року, та якою був затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно (далі Порядок № 868), якій у свою чергу втратив чинність відповідно до постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127, якою також затверджений Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок №1127).

Відповідно до Порядку №703 наказом МЮУ від 14.12.2012 року №1844/5 затверджений Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі Порядок №1844/5).

Порядок №1844/5 відповідно до його п.1 визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з п.5,п.6 Порядку№1844/5 відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи.

Перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень.

Судом встановлено, що позивачем до 2013 року було зареєстровано первинно право власності, а саме зареєстровано в ОМБТІ 10.11.2006 рок, номер запису 2518 в книзі 536пр-85 право власності на 3/50 частки домоволодіння ,загальною площею29,7кв м, житловою площею 10,5 кв м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке виникло у неї на підставі договору дарування від 09.11.2006 року.

У подальшому нею зареєстровано право власності 06.12.2012 року, номер запису 45003 в книзі 315-142, на цей же об`єкт нерухомості, але з врахуванням заочного рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2010 року по справі №2-3918/10 щодо виділу в натурі частки житлового будинку із спільної часткової власності.

Проте в реєстраційній справі, копія якої надана до суду, знаходиться витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому наявна лише інформація згідно відомостей про реєстрацію до 01.01.2013 року про реєстрацію права власності позивача на підставі заочного рішення суду від 07.09.2010 року.

Порядок проведення державної реєстрації прав та повноваження державного реєстратора визначені розділом IV Закону України №1952-ІV.

Статтею 18 Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст.20 Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 2 ч.1 ст.24 Закону України №1952-ІV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою.

Суд дослідивши реєстраційну справу щодо заявника, яким подав заяву та державним реєстратором прийнята оскаржуване рішення щодо права власності позивача, дійшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача, що третя особа по справі ОСОБА_2 не є належною особою, тобто не могла бути заявником у розумінні Закону України №1952-ІV щодо внесення реєстраційних дій відносно права власності ОСОБА_1 .

Статтею 2 Закону надано поняття заявника під визначення якого не підпадає ОСОБА_2 щодо подання заяви, на підставі якої було прийняте держреєстратором оскаржуване рішення.

Таким чином, оскаржуване рішення держреєстратора підлягає скасуванню з підстав прийняття його за заявою про державну реєстрацію прав поданою неналежною особою.

Статтею 31-1 («Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів») Закону №1952-1V, якою Закон доповнений згідно із Законом №1666- VІІІ від 06.10.2016 року, встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Але згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1666- VІІІ встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України №1952-1V, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Частиною 2 ст.. 31-1 Закону України №1952-1V встановлено, що державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Таким чином, вказаною нормою Закону визначені рішення судів, які є підставою для здійснення держреєстратором реєстраційних дій.

Рішення суду - ухвала Київського районного суду міста Одеси від 11.05.2018 року про скасування заочного рішення від 07.09.2010 року та призначення справи до судового розгляду не є рішенням у розумінні ч. 2 ст.31-1 Закону, оскільки не передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.

Вказані обставини свідчать про протиправність прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення від 16.04.2019 року про скасування запису про право власності за номером 23535709, тобто права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, на підставі ухвали суду від 11.05.2018 року.

Держреєстратором внесений до реєстру запис про скасування права власності позивача, проте право власності на вказане нерухоме майно позивач придбала на підставі договору дарування від 09.11.2006 року, про що наявний запис про реєстрацію в ОМБТІ 10.11.2006 рок, номер запису 2518 в книзі 536пр-85, а заочним рішенням суду було лише вирішено питання про виділ вказаного нерухомого майна в натурі як частки з цілого домоволодіння.

Скасування права власності на нерухоме майно позивача за відсутністю перенесення запису про підстави набуття нею права власності до 2013 року суд вважає порушенням її прав.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність їх задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення держреєстратора Янчевої Я.Г. індексний номер 46487605 від 16.04.2019 року про скасування запису про право власності/внесення запису про скасування державної реєстрації права власності за номером 23535709 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

З урахуванням приписів ст.31-1 Закону України №1952-1V суд вважає достатнім для ефективного захисту прав позивача скасування рішення держреєстратора індексний номер 46487605 від 16.04.2019 року, оскільки згідно з вказаною статтею рішення суду про скасування рішення державного реєстратора є підставою для проведення реєстраційних дій на підставі вказаного рішення у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору, тобто підставою для вилучення відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису про право власності 23535709, а саме вилучення запису «Додаткові відомості: Право власності скасовано. Дата, час державної реєстрації: 16.04.2019 10:24:05. Підстава: ухвала суду, серія та номер:2-3918, виданий 25.03.2019, видавник Київський районний суд м. Одеси; ухвала суду, серія та номер: 2-3918/10 виданий 11.05.2018, видавник: Київський районний суд м. Одеси. Відомості внесено до реєстру: 16.04.2019 року, Янчева Яна Георгіївна , Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська обл, індексний номер рішення 46487605.

Таким чином, будуть поновлені права позивача у відповідності до принципу юридичної визначеності, як невід`ємної, органічної складової принципу верховенства права, а також іншої її складової принципу правової безпеки, який передбачає захист довіри особи до надійності свого правового становища та його захисту.

Сутність вимог юридичної визначеності полягають у визначеності законодавства, визначеності повноважень, визначеності судового рішення. Норма закону не може розглядатися як "право", якщо її не сформульовано з достатньою точністю. Чіткість, зрозумілість, однозначність та відносна конкретність норми є запорукою її належного тлумачення і, відповідно, реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477- ІV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу держав на дотримання принципу «належного урядування».

Так у рішенні суду «Рисовський проти України» Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,5,6,7,9,241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР Янчевої Яни Георгіївни (службова адреса вул. Черняхоського,6, м. Одеса, 65009), третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 16.04.2019 року державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР Янчевої Яни Георгіївни, індексний номер 46487605, про скасування запису про право власності/внесення запису про скасування державної реєстрації права власності за номером 23535709 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.