Справа № 280/2317/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
30 липня 2019 року о/об 10 год. 10 хв.Справа № 280/2317/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт НОМЕР_1 )

до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до Командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ,)

про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку

за участі представників сторін:

від позивача - Тютюник М.В.

(діє на підставі ордеру серія ЗП № 115023 від 24.05.2019)

від відповідача 1 - Штець Д.В.

(діє на підставі довіреності № 2/15юр від 03.01.2019 року)

від відповідача 2 - Штець Д.В.

(діє на підставі довіреності № 2/15юр від 03.01.2019 року)

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України, ОСОБА_2 (далі по тексту, відповідач-2), Командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України ОСОБА_3 (далі по тексту, відповідач-1), в якому позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини № 3029 №93 від 31 січня 2019 року ОСОБА_4 відповідно до якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення та звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідальністю, та переведено на строкову військову службу.

- зобов`язати командира військової частини № НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України, ОСОБА_3 поновити на військової службі за контрактом на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу РОП на БТР 1 БОП старшого солдата ОСОБА_1 .

- зобов`язати командира військової частини № НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України, ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за нормани за весь час знаходження на строкової службі.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 07 червня 2019 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Однак, в період з 03 червня 2019 року по 17 червня 2019 року суддя Запорізького окружного адміністративного суду Татаринов Д.В. був відсутній на роботі відповідно до наказу від 16 травня 2019 року № 91 Про надання відпустки.

Ухвалою суду від 18 червня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а перше судове засідання призначено на 16 липня 2019 року.

Так, 16 липня 2019 року в судовому засіданні протокольною ухвалою суду, судове засідання відкладено на 24 липня 2019 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 30 липня 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що на час скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, він не перебував на службі, так як повністю припинив виконувати свої службові обов`язки. Тому правопорушення скоєне не під час виконання ним своїх службових обов`язків. Вказана обставина підтверджується і висновком за результатами службового розслідування від 31 січня 2019 року. Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення не є фактом доведеності вини ОСОБА_1 , а вирішення питання про винуватість за частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до положень чинного законодавства покладається на суд. Так відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/672/19 від 30 квітня 2019 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова набула законної сили 13 травня 2019 року.

В судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№16235 від 23 квітня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що розслідуванням по факту «Водіння 30 січня 2019 року транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння старшим солдатом ОСОБА_1 » доведено вину старшого солдата ОСОБА_1 щодо вчинення дисциплінарного проступку у вигляді негідного вчинку, а саме водінні транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, а також не ненаданні доповіді безпосередньому командирові про складання відносно нього адміністративного протоколу.

Представник відповідачів просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , працював старшим солдатом на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу Роти оперативного призначення на бронетранспортері 1 Батальйону оперативного призначення військової частини № НОМЕР_2 та проходив службу відповідно до контракту.

30 січня 2019 року о 00:07 працівниками патрульної поліції на перехресті вулиць Водограйна та 40 років перемоги зупинили автомобіль Daewoo Lanos номерний знак НОМЕР_3 в зв`язку з тим, що водій транспортного засобу при здійсненні повороту не подав відповідний світовий сигнал.

Під час спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 , правоохоронці запідозрили останнього про перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці події за допомогою Alcotest Drager 6810 в присутності двох свідків. Пристрій зафіксував стан алкогольного сп`яніння (0,92 проміле).

Працівниками поліції було складено протокол від 30 січня 2019 року серії БД №414817 про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП України.

30 січня 2019 року наказом Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України №86 призначено службове розслідування по факту водіння 30 січня 2019 року транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння старшим солдатом ОСОБА_1 .

Так, за висновками службового розслідування від 31 січня 2019 року вважається доведеною вину старшого солдата ОСОБА_1 щодо вчинення дисциплінарного проступку у вигляді негідного вчинку, а саме водінні транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, а також не ненаданні доповіді безпосередньому командирові про складання відносно нього адміністративного протоколу.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 № 93 від 31 січня 2019 року на ОСОБА_1 , було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» та переведено на строкову військову службу.

Не погоджуючись з таким наказом, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язані із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551 від 24 березня 1999 року затверджено Дисциплінарний Статут Збройних Сил України (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, виду заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до змісту статей 1.2 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України; військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство та інше.

Згідно статті 7 Дисциплінарного Статуту ЗСУ застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного Статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Так, за висновками службового розслідування від 31 січня 2019 року вважається доведеною вину старшого солдата ОСОБА_1 щодо вчинення дисциплінарного проступку у вигляді негідного вчинку, а саме водінні транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, а також не ненаданні доповіді безпосередньому командирові про складання відносно нього адміністративного протоколу.

Суд критично відноситься до такого висновку, оскільки постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2019 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2019 року набрала законної сили 13 травня 2019 року, про що на рішенні зроблено відповідну відмітку суду.

Частиною 6 статті 78 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, висновки службового розслідування по факту водіння 30 січня 2019 року транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння старшим солдатом ОСОБА_1 спростовано постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2019 року, в якій зазначено про відсутність складу адміністративного правопорушення визначеного частиною 1 статті 130 КУпАП, через що ОСОБА_1 є таким що не вчиняв адміністративного правопорушення.

Отже на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини № 3029 №93 від 31 січня 2019 року ОСОБА_4 відповідно до якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення та звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідальністю, та переведено на строкову військову службу та поновити на військовій службі за контрактом на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу Роти оперативного призначення на бронетранспортері 1 Батальйону оперативного призначення старшого солдата ОСОБА_1 .

Оскільки наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини № 3029 №93 від 31 січня 2019 року ОСОБА_4 є протиправним, а позивач підлягає поновленню на роботі, то й військова частина № НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України повинена виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та речове забезпечення.

Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Загальна тривалість вимушеного прогулу позивача склала 180 дні.

Відповідно до довідки про грошове утримання від 24 липня 2019 року №94, середньоденне грошове забезпечення позивача складало 254,34 грн., а середньомісячне 7731,13 грн.

Відтак, сума грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу складала 43084,80 грн. (180 х 254,34 грн., = 45781,20 грн., 2696,40 грн., отриманого грошового утримання на строковій службі = 43084,80 грн.).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про стягнення на користь позивача грошове забезпечення у сумі 43084,80 грн. та речове забезпечення за нормани за весь час знаходження на строковій службі.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняті відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим в позовній заяві представник позивача просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 3000 грн., витрат на правову допомогу.

Суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат, враховуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Так в представник позивача зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу складають 3000 грн., однак доказів сплати позивачем за надані послуги на професійну правничу допомогу до суду не надано.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт НОМЕР_1 ) до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Командира військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ,) про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини № 3029 №93 від 31 січня 2019 року ОСОБА_4 відповідно до якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення та звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідальністю, та переведено на строкову військову службу.

Поновити на військовій службі за контрактом на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу Роти оперативного призначення на бронетранспортері 1 Батальйону оперативного призначення старшого солдата ОСОБА_1 .

Зобов`язати командира військової частини № НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України, виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у сумі 43084,80 грн. та речове забезпечення за нормани за весь час знаходження на строковій службі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Паспорт НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Південного територіального управління Національної гвардії України судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду в частині поновлення старшого солдата ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу Роти оперативного призначення на бронетранспортері 1 Батальйону оперативного призначення допустити до негайного виконання в силу пункту 3 частини 1 статі 371 КАС України.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 05 серпня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов