Справа № 120/917/19-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/917/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

07 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Скляра О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року позивач, громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення за підписом заступника начальника УДМС України у Вінницькій області Кушніра В.М. без номеру і дати про скасування посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , виданої громадянину Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт НОМЕР_2 , виданий 19.06.2012 терміном дії до 17.06.2020.

Також, позивач просив визнати протиправним та скасувати висновок про скасування та вилучення посвідки на тимчасове проживання в України громадянину Республіки Ірак ОСОБА_4 Ісам, затвердженої заступником начальника УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_5 В.М. 21.08.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила щодо доводів апеляційної скарги в повному обсязі та просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, громадянин Республіки ОСОБА_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув в Україну у 2013 р. по національному паспорту громадянина Республіки Ірак № НОМЕР_2 , виданого 19.06.2012 терміном дії до 17.06.2020 за візою типу Д Ґ02805627 з метою навчання.

06.12.2013 за клопотанням навчального закладу документований посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_3 терміном дії до 30.09.2014 термін дії якої продовжено до 30.09.2017.

Як встановлено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.03.2017 зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому 12.09.2017 звернувся до УДМС України у Вінницькій області з заявою щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з возз`єднанням сім`ї, так як перебуває у шлюбі з громадянкою України.

На підставі заяви та клопотання його дружини 25.09.2017 громадянину Республіки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 терміном дії до 24.09.2018.

11.08.2018 на адресу управління ДМС України у Вінницькій області надійшло подання управління боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП у Вінницькій області про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері, під умовною назвою Мігрант (наказ НПУ № 707 від 25.07.2018 та наказ ГУНП у Вінницькій обл. 1035 від 27.07.2018) було встановлено, що водій ОСОБА_3 . 16.02.2018 року, о 06 год. 20 хв., у м. Вінниці по вул. М. Кошки 57 - а, в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz С-180 , д.н.з. НОМЕР_4 , в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем Хундай 210 д.н.з. НОМЕР_5 , який був припаркований в дворі будинку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2018 у справі 127/4100/18 визнано винним ОСОБА_9 , у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

29.03.2019 заступником начальника відділу у справах іноземців та осіб без громадянства управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Дзируком О.В., на підставі одержаного подання, складено висновок про скасування та вилучення посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 громадянина Республіки Ірак ОСОБА_4 Ісам, який 21.08.2018, що затверджений заступником начальника УДМС України у Вінницькій області.

Також, 21.08.2018 заступником начальника УДМС України у Вінницькій області Кушнір В.М. на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018, винесено рішення про скасування та вилучення посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 позивачу.

Вказане рішення супровідним листом направлене на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з такими діями, позивач звернувся з позовом до суду.

При цьому, судом першої інстанції з`ясовано, що дійсно оскаржуване рішення не містить дати його прийняття. Однак, як і з усних пояснень представника відповідача, даних в судовому засіданні, так із письмового відзиву на позовну заяву судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі висновку про скасування посвідки, в якому відображаються усі обставини її скасування. Таке рішення у своїй типовій формі немає дати, а тому його фактичною датою є саме дата затвердження висновку - 21.08.2018.

У зв`язку з чим, суд вважає, що предметом судового оскарження у даній справі є саме рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , яке прийняте 21.08.2018.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з витягу системи "АРМОР" видно, що дійсно, має місце відмітка про накладення на позивача адміністративних стягнень, однак, про таку обставину у висновку від 21.08.2019 року нічого не згадується, а отже вона і не могла бути додатковою підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Допущене позивачем адміністративне правопорушення, хоч і пов`язане із порушенням правил дорожнього руху, проте, не може бути кваліфіковане як дія, що загрожує національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні в розумінні норм діючого законодавства.

Відповідач, вважаючи позивача суспільно небезпечною особою, навіть не з`ясував його характеризуючих даних за місцем проживання, навчання, які в сукупності з обставинами скоєного правопорушення могли б свідчити про якусь суспільну небезпеку цієї особи.

Суду не надано жодного доказу, який би підтверджував спричинення позивачем будь-якої шкоди (майнових та/чи грошових збитків), а також того, що склад адміністративного правопорушення скоєного позивачем (ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП ) виходить за рамки безпосереднього об`єкта посягання чи спричинення будь-яких тяжких наслідків внаслідок вчинення вищезгаданого правопорушення.

Отже, висновок УДМС України у Вінницькій області про загрозу посягань з боку позивача на основи національної безпеки, громадського порядку, на здоров`я громадян не відповідає фактичним обставинам справи та не може базуватись на припущеннях, що ґрунтується на ймовірності існування певних фактів, не підтверджених жодними доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до пункту 18 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI, посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з ч.13 ст.4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Як передбачено ч.3 ст.5 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Відповідно до ч.13 ст.5 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування з такого закладу.

Пунктом 4 ч.1 ст.5-1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить: у випадку, визначеному частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, - період навчання, який зазначається в документі, що підтверджує факт навчання в Україні.

Відповідно до пункту 1 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251, цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання.

Згідно з пп.4 п.19 Порядку № 251 посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі: коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Пунктом 19 Порядку № 251 також передбачено, що рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскаржуване у справі рішення прийняте на підставі підпункту 4 пункту 63 згаданого Порядку, згідно якого, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Відповідно до п.64 Порядку №322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Згідно з п.65 Порядку №322 передбачено, що копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення послугували обставини викладені в поданні про скасування посвідки на тимчасове проживання стосовно вчинення громадянином Республіки ОСОБА_8 Ісам правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП.

В свою чергу, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2018, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, тобто, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами, серед іншого, в стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, як вбачається з постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2018, позивач спричинив пошкодження механічних транспортних засобів. Отже, як вірно вказав суд першої інстанції скоєне позивачем правопорушення не посягало на основи національної безпеки чи громадського порядку, не спричинило заподіяння шкоди здоров`ю чи захисту прав інших осіб. Об`єктом посягання при порушенні правил дорожнього руху, що мало місце у даній справі, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності, однак аж ніяк не громадський порядок, устрій і цілісність.

Посилання відповідача на факт, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_4 Ісам, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 28.09.2017 за ч.1 ст.122 КУпАП (перевищення водієм транспортного засобу встановлення обмеження швидкості руху та порушення інших ПДР - штраф 255 грн.); 22.10.2017 за ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортного засобу особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом - штраф 510 грн.); 04.02.2018 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортного засобу особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом штраф 425 грн.) не знаходять свого підтвердження, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції не були підставою для скасування посвідки.

Щодо доводів апелянта в частині неповного дослідження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2019 у справі №127/4100/18, колегія суддів зазначає, що суд зазначив наступне - "судом встановлено, що ОСОБА_10 , не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення ПДР, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про свідоме грубе порушення ПДР." Тобто, суд припускає настання наслідків для інших учасників дорожнього руху, а не вказує на такі наслідки.

В частині посилання апелянта на наркотичне сп`яніння, Вінницький міський суд Вінницької області вказує, що позивач був в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем виконано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2019 у справі №127/4100/18 про що свідчать постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с.27-30).

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, висновок УДМС України у Вінницькій області про загрозу посягань з боку позивача на основи національної безпеки, громадського порядку, на здоров`я громадян не відповідає фактичним обставинам справи та не може базуватись на припущеннях, що ґрунтується на ймовірності існування певних фактів, не підтверджених жодними доказами.

Приймаючи оскаржуване рішення від 21.08.2018, відповідач не вказав тих фактичних обставин та доказів на підтвердження вчинення громадянином Республіки Ірак ОСОБА_4 Ісам дій, які передбачені підпунктом 4 пункту 63 Порядку №322, які є необхідною підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання.

Відповідачем при прийнятті спірного рішення, не дотримано одного з елементів критерію "необхідності у демократичному суспільстві", а саме - принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності вини останнього.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у справі №820/2262/17 (провадження №К/9901/1650/18), який викладено в постанові від 18.04.2018.

Щодо доводів апелянта в частині неправомірного скасування судом висновку про скасування та вилучення посвідки на тимчасове проживання в України громадянину Республіки Ірак ОСОБА_4 Ісам, затвердженої заступником начальника УДМС України у Вінницькій області Кушніром В.М. 21.08.2018, в яких відповідач вказує на те, що оскільки даний висновок носить лише інформативний характер і передбачає підстави для прийняття рішення, колегія суддів зазначає, що з даним твердженням неможливо погодитись, з огляду на наступне.

Як встановлено з самого висновку від 21.08.2018 (а.с.22-23) він носить характер постановляння рішення, оскільки в своїй резолютивній частині заступник начальника ОСОБА_11 приймає певний ряд рішень, які необхідно виконати. З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Оскільки, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 серпня 2019 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.