Справа № 1.380.2019.001698
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001698
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Войтків ОСОБА_2 .Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -
встановив:
Ухвалою судді від 10.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
03.05.2019 до суду від Відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (арк. справи 102-105).
14.05.2019 до суду від представника Позивача на дійшла відповідь на відзив (арк. справи 119-122).
24.05.2019 до суду від Відповідача надійшли заперечення (арк. справи 128-129).
20.06.2019 суд постановив ухвалу про витребування в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» доказів у справі.
11.07.2019 від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 20.06.2019 надійшов лист № 3933/1-2 від 05.07.2019 та витребувані судом докази.
01.08.2019 до суду представник Позивача подала додаткові пояснення у справі (арк. справи 161-163).
Відповідач подав суду відзив на адміністративний позов (арк. справи 102-105), згідно з яким просив суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує на те, що ГУ ДФС у Львівській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 22.02.2019 № 294/13.1-07/ НОМЕР_1 . Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_3 за 2016 рік отримав дохід від ПАТ «ВТБ БАНК» у вигляді прощеного (анульованого) боргу основної суми кредиту за Кредитним договором № 54/1701/511 від 02.07.2008, на загальну суму 428723,67 грн., що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу « 126» - додаткове благо, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи. Наголошує, що Позивач всупереч вимог Податкового кодексу України податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подав, доходи у вигляді додаткового блага за 2016 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2016 рік не сплатив, чим порушив абзац «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пп.168.1.1, пп.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». Відповідач вважає оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення правомірними, а аргументи наведені у позовній заяві такими, що не спростовують зафіксовані порушення в акті перевірки.
14.05.2019 від представника Позивача надійшла відповідь на відзив (арк. справи 119-122), в якій зазначає, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
01.08.2019 до суду представник Позивача подала додаткові пояснення у справі (арк. справи 161-163), в яких вказує на те, що зменшення зобов`язання (прощення боргу) в даній судовій справі не призвело до зростання власного капіталу Позивача, а тому у нього в результаті виконання умов договору в принципі не виникло доходу, отриманого як додаткове благо на що ні банк, ні контролюючий орган жодної уваги не звернули, формально підійшовши до визначення доходу, як бази оподаткування.
У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях по справі. Просила позов задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник Відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на адміністративний позов та запереченнях. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
05.01.2016 між ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ БАНК» укладено договір про внесення змін №2 до Кредитного договору №54/1701/511 від 02.07.2008 (арк. справи 15-19). Зокрема, сторони домовилися рефінансувати залишок кредитної заборгованості за Кредитним договором в Національну валюту України, станом на 05.01.2016 сума заборгованості за Кредитним договором становить 177800,00 грн.
Згідно з листа ПАТ «ВТБ БАНК» від 15.03.2017 № 2315/1-2 та повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 05.01.2016 №2/1700-2 ОСОБА_3 05.01.2016 повідомлено під особистий підпис про звільнення від виконання обов`язків по сплаті кредитної заборгованості, внаслідок припинення зобов`язань (прощення боргу), за Кредитним договором №54/1701/511 від 02.07.2008, на підставі статті 605 Цивільного кодексу України (арк. справи 106-107, 110).
Згідно з відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ПАТ «ВТБ БАНК» відобразив у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за звітний період І квартал 2016 року, за ознакою доходу « 126 - дохід як додаткове благо» в сумі 428723,67 грн. (арк. справи 108-109).
У період з 11.02.2019 по 15.02.2019, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.2 п.78, п.79.1 ст.79. п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-VI та наказу ГУ ДФС у Львівської області №451 від 23.01.2019, повідомлення про проведення перевірки від 23.01.2019 №55 про проведення документальної позапланової перевірки, посадовою особою ГУ ДФС у Львівської області, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_3 , за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.
Позивач не погоджуючись із оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з позовом в якому просив визнати такі протиправними та скасувати.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Норми ПК України застосовуються в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 15.1. статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2. статті 15 ПК України).
Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.
Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.
За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі № 804/4182/17.
Згідно з підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.
Суд встановив, що ПАТ «ВТБ БАНК» подано податковий розрахунок за формою 1-ДФ за звітний період І квартал 2016 року, в якому відображено нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) ОСОБА_3 боргу за ознакою доходу « 126 - дохід як додаткове благо» в сумі 428723,67 грн.
На запит Бориславського відділення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 02.03.2017 про надання інформації, ПАТ «ВТБ БАНК» надав відповідь, оформлену листом від 15.03.2017 № 2315/1-2, в якій повідомив, що ПАТ «ВТБ БАНК» керуючись вимогами абз. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України в 2016 році здійснював операції анулювання (прощення) боргу платникам податків за самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності. Банк повідомив платників податку боржників шляхом надання повідомлення про анулювання (прощеного) боргу боржникам під особистий підпис та включив суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду (як додаткове благо (ознака доходу 126), у якому такий борг було анульовано (прощено), зокрема, ОСОБА_3 та надав в підтвердження копію повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 05.01.2016 №2/1700-2.
Таким чином, банк виконав свій обов`язок щодо повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному ПК України, та про необхідність сплати податку з такого доходу.
Відтак, оскільки банком було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого прощеного боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Тобто, з наведеного підтверджується, що кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), що є підставою для зобов`язання позичальника (Позивача) відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку на доходи з фізичних осіб у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Крім того, застосування Відповідачем штрафу до Позивача обумовлено порушеннями пункту 176.1 статті 176 ПК України, відповідно до якого платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
При цьому пунктом 179.1 статті 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Суд встановив, що фізична особа платник податку ОСОБА_3 отримавши кредитором анулювання (прощення) заборгованості за Кредитним договором №54/1701/511 від 02.07.2008 податкову декларацію про майновий стан і доходи до податкового органу за 2016 рік не подав, доходи у вигляді додаткового блага за 2016 рік не декларував.
Таким чином, дії Позивача щодо неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік не відповідають нормам податкового законодавства.
Окрім цього, Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Таким чином, за встановлених вище обставин, отримання Позивачем доходу у вигляді додаткового блага дає підстави дійти висновку, що контролюючим органом правомірно визначено Позивачу грошове зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).
Суд вважає необґрунтованими доводи Позивача щодо необхідності застосування у спірних правовідносинах пункту 8 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, оскільки матеріалами справи не підтверджується проведення конвертації валюти за Кредитним договором №54/1701/511 від 02.07.2008 з урахуванням положень пункту 8 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09.08.2019.

Суддя Мричко Н.І.