Справа № 240/3688/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/3688/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Єфремова О.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чернишової Н.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 01 лютого 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що інспектором праці Управління праці та соціального захисту населення Чернишовою Н.А. було здійснене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 , за результатами якого складено акт № ОМС-ЖТ0019/1114/АВ, в якому зафіксовано порушення ч.3 ст.24 КЗпП України в частині допуску працівників до роботи без укладення трудового договору. У зв`язку із чим, відповідачем було винесено припис №ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П, протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 01.02.2019, якою накладено на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 125190 грн. Вважає прийняту постанову протиправною, оскільки факт порушення трудового законодавства інспектором з питань праці самостійно не виявлено під час перевірки, а використання відомостей, отриманий з інших джерел у не встановлений Законом спосіб, що не може слугувати підставою для висновків про наявність будь-яких порушень. Наголошує, що свої пояснення та пояснення продавця - ОСОБА_4 надавалися під тиском інспектора та взагалі під диктовку. Зважаючи на викладене, просить визнати протиправною та скасувати постанову №ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 01 лютого 2019 року.

Ухвалою судді від 27.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, яке було відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача.

Відповідно до ухвали суду від 14.05.2019 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду на 04.06.2019.

Розгляд справи відкладався: 04.06.2019 у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні, 16.07.2019 у зв`язку із необхідністю заслухати пояснення представника відповідача.

18.04.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.83-87), в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що твердження позивача про надання ним та громадянкою ОСОБА_4 пояснень від 03.01.2019 під тиском інспектора праці Чернишової Н .А. щодо застосування штрафної санкції за відмову від допуску до перевірки є голослівним та не підкріплені жодними наданими доказами. Зазначає, що ОСОБА_2 було підписано акт інспекційного відвідування від 04.01.2019 без надання жодних зауважень та проінформовано про право подати зауваження та заперечення щодо проведеного інспекційного відвідування та складеного за його результатами акта. Крім того, звертає увагу суду на той факт, що під час проведення інспекційного відвідування, ОСОБА_2 не було пред`явлено для огляду жодних стверджуючих документів про факт належного оформлення з продавцем ОСОБА_4 трудових правовідносин з 04.12.2018 та виконання інших дій передбачених чинним законодавством.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав, зазначених у ньому та наданих поясненнях під час розгляду справи. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін, взявши до уваги показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що підставою для проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 було рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством. Таким джерелом інформації, слугував акт рейду - обстеження №5 від 18.12.2018 робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення.

03.01.2019 начальником виконавчого комітету Управління праці та соціального захисту населення видано наказ №1 про проведення в період з 03.01.2019 по 04.01.2019, терміном 2 дні, заходу держаного контролю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 за фактичною адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81).

Відповідно до означеного наказу, виконавчим комітетом Управлінням праці та соціального захисту населення Бердичівської міської ради для здійснення інспекційного відвідування видано направлення №26 від 03.01.2014 головному спеціалісту , інспектору праці Чернишовій Наталії Анатоліївни, за участю начальника відділу з питань праці та соціально трудових відносин Заяць Світлані Миколаївни (а.с.29).

У період з 03.01.2019 по 04.01.2019 вищевказаними особами проведено перевірку ФОП ОСОБА_2 та складено акт №ОМС-ЖТ0019/1114/AB, яким зафіксовані порушення ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України №413.

На підставі вищевказаного акту, відповідачем було складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-/ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 01.02.2019, якою на підставі ст.259, абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, статті 55 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 на позивача накладено штраф у розмірі 125190 грн (а.с.19).

Вважаючи вищевказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон № 280/97-ВР).

Частиною 3 статті 34 Закону № 280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, крім повноважень, визначених пунктом "б" частини першої цієї статті, належать: здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством; накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

В силу приписів ч.4 ст.2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються органами, зокрема, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (зі змінами та доповненнями, далі - Порядок), відповідно до п.2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється згідно норм Закону №877-V.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно ч.1 ст.4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.5 ст.7 Закону №877-V, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок).

За змістом пункту 2 Порядку державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Положеннями пп.3 п.5 Порядку визначено, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Згідно п.8 Порядку, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (п.9 Порядку).

Відтак, як вже зазначалося, за результатами інспекційного відвідування складено акт, згідно висновків якого позивачем допущено порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП, а саме: наявність трудових відносини, які не оформлені належним чином.

Відповідач акцентує увагу суду на тому, що під час здійснення інспекційного відвідування позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував факт належного оформлення з продавцем ОСОБА_4 трудових відносин з 04.12.2018, та виконання інших дій, передбачених законодавством про працю.

Щодо порушень трудового законодавства в діях ФОП ОСОБА_2 встановлених актом інспекційного відвідування №ОМС-ЖТ0019/1114/АВ, слід вказати наступне.

Регулювання трудових відносин всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини здійснюється Кодексом законів про працю (далі - КзпПУ).

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до ст.21 КзпПУ, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України (ч.1 ст.24 КЗпПУ).

Частиною третьою статті 24 КЗпПУ визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 КЗпПУ).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

В свою чергу, згідно абз.2 ч.2 ст.265 КЗпПУ, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Проаналізувавши вищевикладених норми, слід вказати, що обов`язковою правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Відтак, щодо встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, слід звернути увагу на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 649-р «Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення», голови обласної державне адміністрації від 06.03.2018 № 83 «Про заходи щодо легалізації трудових відносин забезпечення мінімальних гарантій з оплати праці, підвищення рівня заробітної плати» та на підставі рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.05.2018 №125 «Про склад робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення», було проведення обстеження магазину одягу по АДРЕСА_1 , за результатами якого складено лист-попередження №27 від 18.12.2018.

Таким листом позивачу було рекомендовано до 20 грудня 2018 року письмово поінформувати та надати копії підтверджуючих документів управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради, за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 83, каб.2, (), щодо укладання трудових договорів з найманими працівниками відповідно до чинного законодавства.

Одночасно попереджено, що у разі ненадання інформації у встановлений термін щодо укладання трудових договорів, матеріали рейду-обстеження буде направлено до управління Держпраці у Житомирській області, Головного управління ДФС у Житомирській області, управління захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України для вжиття відповідних заходів реагування згідно з чинним законодавством.

Вказаний лист - попередження отримала ОСОБА_4 для передачі суб`єкту господарювання, про що свідчить підпис останньої у такому листі (а.с.94).

Натомість позивачем, до встановленого терміну, будь-яких дій, зокрема щодо надання відповідачу документів, які б підтверджували факт належного оформлення з продавцем ОСОБА_7 , не здійснювалося.

А тому, 03.01.2019 о 11:30 на підставі наказу №1 від 03.01.2019 уповноваженими особами розпочалося інспекційне відвідування. Позивача було повідомлено про його права під час проведення такого заходу, про що свідчить його підпис (а.с.88).

Відтак, при проведенні інспекційного відвідування за місцем фактичного здійснення позивачем господарської діяльності (АДРЕСА_2) встановлено, що на робочому місці знаходилась продавець ОСОБА_4 , яка з 18.12.2018 працювала у вказаному магазині, при цьому не перебуваючи у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 .

У зв`язку із виявленим порушенням, позивач та продавець надали письмові пояснення.

Згідно письмових пояснень позивача (а.с.23), ОСОБА_4 знаходилася на робочому місці без оформлення трудових відносин. Вказав, що 03.01.2019, тобто в день надання пояснень (зі слів позивача «сьогодні»), зобов`язується оформити із працівницею трудові відносини, про що подати відомості до фіскального органу. В свою чергу, ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях, під час здійснення інспекційного відвідування, вказала, що працює у ФОП ОСОБА_2 з 18.12.2019 із режимом роботи з 10.00 по 19.00 та отримує заробітну плату у розмірі 2793 грн (а.с.24).

Отже, факт допуску ОСОБА_4 в магазині «FASHION» до виконання обов`язків продавця без укладання трудового договору підтверджено зокрема, вищевказаними поясненнями та відсутністю будь-яких документів, щодо підтвердження оформлення трудових відносин із найманим працівником на момент надання таких пояснень та перебуванням на робочому місці продавця.

Так, дійсно виявлене порушення, усунене ФОП ОСОБА_2 , ще під час проведення інспекційного відвідування. Згідно наказу №2 від 03.01.2019 ОСОБА_4 прийнято на посаду продавця в магазин «FASHION», про що 03.01.2019 повідомлено фіскальний орган (а.с.95).

Натомість, позивач стверджує, що трудові відносини були укладені з ОСОБА_4 ще 03.12.2018 зі строком випробування один місяць у зв`язку із чим вказує, що застосування абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ) є необґрунтованим та безпідставним. При цьому, неодноразово наголошуючи, що свої пояснення та пояснення його найманого працівника були вчиненні під тиском та погрозою застосування штрафу у розмірі 420000 грн.

Позиція позивача, щодо наявних та належно оформлених трудових відносин з ОСОБА_4 обґрунтовується наступними фактами, зокрема: наявністю заяви про прийняття на роботу від 03.12.2018 та винесеного наказу про прийняття на роботу ОСОБА_4 з 04.12.2018, на посаду продавця-одягу зі строком випробування один місяць, про що відображено у книзі наказів 2018 року ФОП ОСОБА_2 ; наявністю укладеного трудового договору від 03.12.2018; веденням табелю обліку використання робочого часу; повідомленням до ДФС про прийняття працівника на роботу із відображення дата видання наказу про прийняття на роботу від 03.12.2018 року та датою початку роботи 04.12.2018 року; наявністю документів, що підтверджує сплату єдиного соціального внеску за ОСОБА_4 за грудень 2018 року; наявністю запису, який міститься у трудовій книжці ОСОБА_4 .

При цьому, суд зазначає, що вищевикладені доводи спростовуються фактичними обставинами справи.

Отож, в матеріалах справи міститься трудовий договір від 03.12.2018 (а.с.42-43) укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як вказує позивач зі строком випробування один місяць. Із змісту цього договору вбачається, що строк його дії - безстроковий (вказане підкреслено), п.6 договору визначено, що тривалість відпустки 24 дні, що у свою чергу є не можливим, при перебуванні особи на випробувальному терміну строком в один місяць. Відтак, зміст укладеного договору від 03.12.2018 не відповідає вказаним твердженням позивача.

При цьому, повідомленням до ДФС про прийняття працівника на роботу позивач подав лише 16.01.2019 (а.с.44), тобто з порушенням постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015. При цьому зазначивши дату видання наказу про прийняття на роботу - 03.12.2018, та дату початку роботи - 04.12.2018.

Враховуючи встановлений факт, суд зауважує, що вищевказаною постановою чітко визначено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника. Таким чином, повинно було бути подане 03.12.2018, а не більше ніж через місяць після винесення наказу про прийняття на роботу.

Разом з тим, факт укладення трудових відносинах зі строком випробування один місяць підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_4 , яка була допитана судом як свідок.

Таким чином, висновки акта інспекційного відвідування не спростовується доводами позивача щодо оформлення з 03.12.2018 трудових відносин з ОСОБА_4 . При цьому суд наголошує, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено той факт, що трудові відносини були укладені саме 03.01.2019, тобто вже під час здійснення інспекційного відвідування, що у свою чергу є порушенням законодавства про працю.

З огляду на викладене, позивачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні положень ст.ст.73, 74, 75,76 КАС України.

Щодо посилань позивача на допущені порушення в частині відібрання пояснень у ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на прохання інспектора праці викладені письмові пояснення ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 03.01.2019 щодо встановлених порушень під час здійснення інспекційного відвідування. При цьому, позивачем не надано суду доказів щодо написання їх під примусом. Вказані пояснення свідчать про їх складення у добровільному порядку. Крім того, позивачем підписано акт інспекційного відвідування №ОМС-ЖТ/0019/1114/АВ/П від 04.01.2019 без зауважень, разом з тим позивачем підписано припис про усунення виявлених порушень №ОМС-ЖТ/0019/1114/АВ/П та протокол про адміністративне правопорушення №№ОМС-ЖТ/0019/1114/АВ/П/ПТ від 04.01.2019.

З матеріалів справи також вбачається, що 22.01.2019 до виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області надійшла заява ФОП ОСОБА_2 від 21.01.2019 разом із додатковими поясненнями щодо обставин, які виникли під час проведення інспекційного відвідування, в яких позивач просив пояснення, які надавалися 03.01.2019, до уваги не брати, оскільки такі написані під диктовку та під тиском перевіряючих.

При цьому, до Бердичівського ВП ГУНП у Житомирській області із заявою про неправомірні дії осіб, які здійснювали інспекційне відвідування щодо надання останніми недостовірної інформації та відібрання у примусовому порядку пояснень, позивач звернувся лише 26.02.2019, тобто майже через два місяці, після закінчення заходів спрямованих на виявлення порушень у сфері законодавства про працю. Вказаний факт підтверджується талоном-повідомлення №23 від 26.02.2019 (а.с. 56).

Результати розгляду Бердичівським ВП ГУНП у Житомирській області поданої позивачем заяви від 26.02.2019, складені за результатами розгляду такої заяви у матеріалах справи відсутні.

Так, пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Як видно із матеріалів справи, відповідачем було повністю дотримано алгоритму дій, передбаченого вищевказаним Порядком щодо процедури здійснення інспекційного відвідування, що свідчить про протиправність дій відповідача.

Щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття постанови про накладення штрафу, суд вказує наступне.

Так, згідно п.2 та п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі - порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Відповідно до п.6 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п.7).

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів. (п.5 Порядку №509)

Зі змісту згаданих вище норм, слідує, що не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, яка розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено або може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відтак, 09.01.2019 в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення міста Бердичева, позивач отримав лист запрошення від 09.01.2019 за № 1 про те, що 22 січня 2019 року відбудеться розгляд справи про накладення штрафу за результатами інспекційного відвідування від 04.01.2019.

Розгляд справи було відкладено на 01.02.2019, у зв`язку із задоволенням клопотання позивача.

При цьому, 22.01.2019, виконавчим комітетом Бердичівської міської ради, позивачу та його представнику було направлено листи, якими повідомлено, що 01.02.2019 о 10:00 буде здійснено розгляд справи щодо накладення на останнього штрафу, тобто за п`ять днів до її розгляду (а.с.89-90). Більш того, про розгляд вказаної справи, позивача та його представника було також повідомлено по телефону, про що складено акт від 29.01.2019 та електронною поштою (а.с.92).

Таким чином, суд критично ставиться до твердження позивача щодо неналежного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу та вказує, що вимоги Порядку № 509 в процедурі призначення до розгляду справи про накладення штрафу відповідачем дотримані були у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги пояснення представників сторін, враховуючи інші належні в розумінні приписів КАС України докази, досліджені судом при розгляді даної справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення у вигляді постанови про накладення штрафу за №ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 01 лютого 2019 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

Повне судове рішення складене 12 серпня 2019 року