Справа № 440/4697/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р. Справа № 440/4697/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, 36039, по справі № 440/4697/18

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту - Полтавське об`єднане УПФУ, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просила суд надати оцінку діям чи бездіяльності відповідача, якими порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , а також зобов`язати повернути безпідставно сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості купівлі-продажу у розмірі 7 010,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з метою уникнення підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії нею, на виконання вимог статті 49 Закону України "Про нотаріат", був сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 7010,00 грн. В той же час, відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", позивач підпадає під винятки, передбачені даною нормою, оскільки придбала житло вперше. З огляду на це вважає, що відповідачем протиправно відмовлено в поверненні сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 по справі № 440/4697/18, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, викладену в листі від 16.08.2018 №575/С-14 у поверненні ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 7010 (сім тисяч десять) грн 00 коп.

Зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 7010 (сім тисяч десять) грн 00 коп., сплаченого згідно з квитанцією №4155 від 27.07.2018.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ) частину витрат на сплату судового збору в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн 40 коп.

Повернуто ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок коштів Державного бюджету України сплачений відповідно до квитанції від 30.08.2018 №909 зайво сплачений судовий збір у сумі 00 (нуль) грн 20 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року по справі №440/4697/18, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що станом на час придбання нерухомості позивачкою, як і на даний час, відсутній законодавчо визначений механізм перевірки інформації щодо того, чи вперше особа придбала нерухомість.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що за договором купівлі-продажу від 27.07.2018 ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру номер АДРЕСА_3 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. (а.с. 26-29).

Відповідно до квитанції №4155 від 27.07.2018 ОСОБА_1 був сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 7010,00 грн (а.с. 15).

27.07.2018 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Жанною Борисівною був внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/1 частку квартири загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 24-25).

В подальшому позивачка звернулася із заявою до Полтавського об`єднаного УПФУ, в якій на підставі пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" просила повернути їй сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7010,00 грн.

Листом від 16.08.2018 №575/С-14 Полтавське об`єднане УПФУ повідомило ОСОБА_1 про те, що в силу п.9 ст.1 Закону України "Про збір та облік внесків на обов`язкове державне пенсійне страхування", абз.3 ст.46-1, п.8 ст.49 Закону України "Про нотаріат" потребу у сплаті збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає нотаріус. При цьому, згідно з п.2 ст. 45 глави 8 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснюють повернення коштів помилково або надміру зарахованих до бюджету. Виходячи з вищевикладеного, для повернення коштів, сплачених як збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно поданої заяви не має підстав (а.с. 32-33).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом про надання оцінки діям чи бездіяльності відповідача, якими порушені її права та законні інтереси, та зобов`язання повернути безпідставно сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості купівлі-продажу у розмірі 7 010,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки на відповідача покладено обов`язок щодо формування та направлення до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру сплачених до бюджету, відмова відповідача у поверненні сплаченого позивачкою збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 7010,00 грн. є протиправною. При цьому, належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання Полтавського об`єднаного УПФУ сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 7010,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією №2155 від 27.07.2018.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 вказану суму коштів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки безпосередньо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється не відповідачем, а органами Державної казначейської служби, за поданням відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі по тексту - Закон №400/97-ВР).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі по тексту - Порядок).

Згідно з абзацом першим п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, від 30.01.2018 по справі №819/1498/17 та 31.01.2018 по справі №819/1667/17.

При цьому, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2018 по справі №819/33/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі по тексту - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а у спірних відносинах таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Отже, дії відповідача, який, отримавши від позивача заяву про повернення сплаченого збору на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, однак, не вчинив жодних дій щодо складення подання, передбаченого Порядком № 557, не можуть вважатися правомірними, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною відмови відповідача у поверненні збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 7010,00 грн., викладеної у листі від 16.08.2018 № 575/С-14.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до Управління Державної казначейської служби України Полтавської області щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 7010,00 грн., що є належним та достатнім способом захисту прав позивача у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 по справі № 440/4697/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій