Справа № 308/7832/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/4951/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області,

на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2019 року (суддя - Придачук О.А., час ухвалення - 14:41, місце ухвалення - м.Ужгород, дата складання повного тексту - 01.03.2019 року),

в адміністративній справі №308/7832/17 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області,

про стягнення заборгованості по виплаті пенсії,

встановив:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Ужгородського ОУПФ України Закарпатської області (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області), в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті позивачу пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року в розмірі 362132,79 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення та відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2019 року позов задоволено. Стягнено з Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року в розмірі 362132,79 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 25.02.2019 року не погодився відповідач Ужгородське ОУПФ України Закарпатської області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позовна заява подана позивачем 10.08.2017 р., однак позовні вимоги стосуються періоду з 23.11.2010 р.. Отже, позивач звернувся до суду з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, встановленого чинним процесуальним законодавством, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до ст.123 КАС України. Також, звертає увагу апелянт на те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11 було задоволено позов ОСОБА_1 до УПФ України в м.Ужгороді, зокрема зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23.11.2010 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначена постанова суду залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2011 р. та набрала законної сили. Звертає увагу апелянт на те, що Ужгородським ОУПФ України Закарпатської області, як боржником у виконавчому провадженні, було виконано згадану постанову суду від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11, в межах повноважень покладених на Управління. Також, зазначає апелянт, що починаючи з 23.07.2011 року змінилися обставини, які впливають на правове регулювання спірних правовідносин, зокрема норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік. Крім цього, суд першої інстанції залишив поза увагою, що враховуючи законодавчі зміни до порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсійні виплати нараховувались позивачу ОСОБА_1 відповідно до постанови КМ України від 27.11.2011 р. №1210, а тому за розглядуваний період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року заборгованість перед позивачем відсутня.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.02.2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без розгляду, а рішення суду першої інстанції від 25.02.2019 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС та перебував на обліку в Ужгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області (а.с. 13).

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11, яка набула законної сили 27.06.2013 року, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області у перерахунку ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, інваліду ІІІ групи, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з мінімальної пенсії за віком за період з 23.11.2010 року, та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23.11.2010 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 4-10).

13.08.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по адміністративній справі №2-а-2733/11, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП №39374038. Боржник: Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області; стягувач: ОСОБА_1 (а.с. 15).

У подальшому, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.08.2015 року визнано неправомірною та скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.10.2014р. ВП №39374038. Зобов`язано відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області вжити заходів щодо виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», виконавчого листа по адміністративній справі Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2011 справа №2-а-2733/11 (а.с. 16-18).

07.09.2015 року головним державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову ВП №39374038, якою відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-2733/11 виданого 13.08.2013 року (а.с. 19-20).

Також встановлено, що Ужгородським ОУПФ України Закарпатської області надіслано на адресу відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Закарпатській області заяву від 30.11.2016 року №9794/12 про повне виконання виконавчого листа №2-а-2733/11 виданого 13.08.2013 року. Вказано, що Управлінням здійснено перерахунок та проведено до виплати пенсію ОСОБА_1 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23.11.2010 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Повідомлено, що дане нарахування буде виплачено після надходження відповідних коштів з Держбюджету (а.с. 50-51).

Крім цього, у суді апеляційної інстанції апелянт надав додаткові письмові пояснення, у яких вказав, що відповідно до Розпорядження №175697 від 21.10.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області було здійснено перерахунок та проведено до виплати пенсію ОСОБА_1 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23.11.2010 року по 22.07.2011 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно Протоколу від 24.10.2013 року нарахована сума заборгованості на виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11, за період з 23.11.2010 року по 22.07.2011 року складає 30353 грн.. Дане нарахування буде виплачено після надходження відповідних коштів з Держбюджету.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по виплаті пенсії за період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року в розмірі 362132,79 грн. і така сума заборгованості відповідачем не оскаржується. Тому, оскільки відповідачем здійснено тільки перерахунок пенсії позивача, однак кошти не виплачено, тому необхідно стягнути на користь позивача відповідну суму заборгованості в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11 набрала законної сили і є обов`язковою до виконання.

Цією постановою суду від 17.06.2011 року зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області здійснити перерахунок та виплатити пенсію позивачу ОСОБА_1 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23.11.2010 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, цим судовим рішенням зобов`язано не тільки здійснити перерахунок пенсії, а також виплатити таку перераховану пенсію.

На даний час існує відкрите виконавче провадження ВП №39374038 згідно постанови про відновлення виконавчого провадження від 07.09.2015 року щодо виконання виконавчого листа №2-а-2733/11 від 13.08.2013 року.

Із змісту даного адміністративного позову та матеріалів справи видно, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем (органом ПФУ) існують правовідносини з приводу виконання вказаного вище судового рішення від 17.06.2011 року в частині щодо виплати перерахованої суми пенсії.

Так, позивач вважає, що це судове рішення в частині виплати пенсії відповідачем не виконано без поважних причин і сума невиплаченої пенсії становить 362132,79 грн. за період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року.

Відповідач же вважає, що вказане рішення суду ним виконано повністю, зокрема проведено перерахунок пенсії позивача за період з 23.11.2010 року по 22.07.2011 року і сума до виплати становить 30353 грн., яка буде виплачена після надходження відповідних коштів з Держбюджету.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами по справі фактично існує спір з приводу повного виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2011 року у справі №2а-2733/11, зокрема за виконавчим листом №2-а-2733/11 від 13.08.2013 року.

Отже, являються необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що відповідач погоджується із існуючою заборгованістю по виплаті пенсії за період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року в розмірі 362132,79 грн. згідно вказаної вище постанови суду від 17.06.2011 року.

Крім цього, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що вказану суму заборгованої пенсії слід стягнути в судовому порядку за розглядуваним адміністративним позовом, оскільки в цьому випадку відбудеться зміна змісту постанови суду від 17.06.2011 року із «зобов`язання» здійснити виплату пенсії на «стягнення» відповідної суми пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки фактичний зміст розглядуваних правовідносин полягає у контролі за виконанням вказаного вище судового рішення від 17.06.2011 року, тому до таких правовідносин підлягають до застосування приписи статей 382, 383 КАС України.

Так, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2-6 ст.383 КАС України.

Отже, в разі протиправності, на думку позивача, вчинених відповідачем суб`єктом владних повноважень, рішень, дій чи бездіяльності на виконання рішення адміністративного суду, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов із вимогами про виконання попереднього судового рішення.

Аналогічні правові приписи містились і в частинах 9, 10 ст.267 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року).

Таким чином, обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту своїх прав щодо виконання судового рішення шляхом пред`явлення нового адміністративного позову не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права.

При цьому, за відсутності доказів того, що відповідачем в процесі виконання судового рішення від 17.06.2011 року здійснено нарахування позивачу пенсійних сум у розмірі 362132,79 грн. за період з 23.11.2010 року по грудень 2017 року, являються безпідставними позовні вимоги про стягнення цієї суми.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції від 25.02.2019 року та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - задоволити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2019 року в адміністративній справі №308/7832/17 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про стягнення заборгованості по виплаті пенсії - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 08.08.2019 року