Справа № 810/4526/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4526/17 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року, що прийнята о 16 год. 46 хв. у місті Києві (повний текст складений 10 червня 2019 року), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності у зв`язку із змінами розміру грошового забезпечення поліцейського відповідно до ч. 18 ст. 43, ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3 ,4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити позивачу з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у зв`язку із змінами розміру грошового забезпечення відповідно до ч. 18 ст. 43, ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3, 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з розміру грошового забезпечення поліцейського, визначеного на підставі постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", за посадою, яка є відповідною посаді ст. оперуповноваженого СКР Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 позов задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі перерахунку пенсії від 24.04.2018, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. У задоволенні решти позовних вимог у задоволенні позову відмовлено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідачем до суду першої інстанції 08.10.2018 подано звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 у справі №810/4526/17.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 відповідачу встановлено новий строк для надання звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі №810/4526/17 на 22.11.2018.

В подальшому, від відповідача надійшов звіт від 21.11.2018 №10796/07-02 про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 у справі №810/4526/17.

У свою чергу, від позивача 30.05.2019 надійшло клопотання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому позивач просив відмовити у прийнятті звіту про виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, стягнути з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф на користь ОСОБА_1 у розмірі 35 240 грн та штраф на користь Державного бюджету України у розмірі 35 240 грн, встановити новий строк відповідачеві для подання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.11.2018 №10796/07-02 про виконання судового рішення в адміністративній справі №810/4526/17 від 27.06.2018, вирішено вважати рішення Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №810/4526/17 від 27.06.2018 виконаним, а у задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ у Київській області за невиконання судового рішення відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким накласти на начальника відповідача штраф та встановити новий строк для виконання рішення, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 відповідач у повному обсязі не виконав.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, питання встановлення нового строку подання звіту, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу, вирішується судом за наслідками розгляду поданого суб`єктом владних повноважень звіту щодо повноти виконання останнім рішення суду.

Таким чином, для правильного вирішення апеляційної скарги, необхідно встановити чи правильним є висновок суду першої інстанції про те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 належним чином виконано відповідачем..

Як зазначалося, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 зобов`язано відповідача здійснити виплату пенсії позивачу з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ <…> на підставі перерахунку пенсії від 24.04.2018, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Тобто, за цим рішенням, відповідач у зв`язку із перерахунком від 24.04.2018 пенсії з 01.01.2016 має здійснити позивачу виплату заборгованості, що утворилася за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Так, як вбачається зі звіту від 21.11.2018 №10796/07-02 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року сума доплати становить 36 279,03 грн.

Важливо також відмітити, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про зміну способу та порядку виконання судового рішення - відмовлено.

Надаючи оцінку виконанню відповідачем згаданого рішення суду, колегія суддів звертає увагу, що механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначає Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону (пункт 11 Порядку № 649).

При цьому, пунктом 2 постанови Уряду України, якою затверджено вказаний Порядок № 649, приписано, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Тобто, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку № 649.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, виплати пенсій можуть бути здійснені виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем було сформовано та направлено до Пенсійного фонду України для взяття на облік в єдиному реєстрі рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, у тому числі, рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року № 810/4526/17, що підтверджується наданим витягом з Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Таким чином, беручи до уваги, що питання виділення коштів на виконання рішення суду здійснюється саме Пенсійним фондом України, а не відповідачем, то колегія суддів вважає, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року, як це передбачено Порядком № 69, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про виконання відповідачем вказаного рішення в межах його компетенції.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на неможливість застосування до спірних правовідносин Порядку № 69 як такого, що звужує права позивача, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що норми Порядку № 69 жодним чином не позбавляють його права на отримання виплат, присуджених рішенням суду першої інстанції, а лише змінюють механізм, за якого таке право реалізується.

У свою чергу, зміна механізму реалізації соціально-економічних прав людини є допустимим, як про це неодноразово вказував Європейський суд з прав людини.

Так, у рішенні від 9 жовтня 1979 року по справі «Ейрі проти Ірландії», Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За таких обставин, враховуючи правильність висновків суду першої інстанції щодо виконання відповідачем рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 в межах його компетенції, то підстави для встановлення йому нового строку подання звіту чи накладення штрафу були відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення прийнявши звіт відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов