Справа № 580/658/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Бабич А.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Справа № 580/658/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Літвіної Н.М.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління

Пенсійного фонду України в Черкаській області

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- зобов`язання відповідача, визнавши його дії неправомірними у зв`язку з недостовірним актом перевірки довідки по заробітній платі від 25.03.2004 р., поновити позивачу коефіцієнт заробітної плати, який повинен бути з 01.01.2004 р. в розмірі 5.26060, так як це основний показник зарплати при нарахуванні пенсії, що може впливати на її перерахунок;

- зобов`язання відповідача, визнавши його дії неправомірними у зв`язку з фальсифікацією заяви позивача від 13.04.2006 р., здійснити перерахунок її пенсії, з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 5.26060, та виплатити донараховану суму пенсії за період з 01.04.2006 р. по 25.03.2017 р., з урахуванням виплачених за цей період сум;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 р. у справі № 694/1163/17, яке до цього часу не виконано, з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 5.26060, та виплатити донараховану суму пенсії за період з 26.03.2017 р. по 03.10.2017 р., з урахуванням виплачених за цей період сум, що складає 5761,92 грн.;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача згідно окремої ухвали від 15.01.2019 р. по справі № 694/24/18 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 р., з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 5.26060, та виплатити донараховану суму пенсії за період з 04.10.2017 р., з урахуванням виплачених за цей період сум, що складає 82337,54 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що з 07.08.2006 р. відповідачем здійснюється нарахування пенсії позивача із застосуванням коефіцієнту 5,26060 і з вказаної дати даний коефіцієнт залишається незмінним.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій наполягає на тому, що розрахунок її пенсії здійснюється відповідачем з урахуванням коефіцієнту 4.59494, а не 5,26060, на який вона має право, і у зв`язку з цим вона отримує пенсію в розмірі 6082,90 грн. замість 6964,12 грн.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом першої інстанції було поверхнево розглянуто спір, неправильно встановлено спірні обставини справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити постанову про задоволення її позову в повному обсязі, зазначаючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 р., від 20.06.2019 р., від 03.07.2019 р. у відповідача було витребувано додаткові докази у справі для перевірки доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

16.12.2003 р. позивачу було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розпорядженням від 24.03.2004 р. позивачу перераховано пенсію на підставі довідки АКБ «Україна» від 23.12.2003 р. № 13-15/320 про заробітну плату позивача, з урахуванням коефіцієнту 5,04473.

За наслідками перевірки вказаної довідки на підставі акту від 26.10.2004 р. № 2819/03 розпорядженням від 02.11.2004 р. № 146493 у зв`язку з виявленими розбіжностями позивачу перераховано пенсію із застосуванням коефіцієнту 5,05783.

На підставі заяви позивача від 13.04.2006 р. та довідки про заробітну плату позивача від 04.04.2006 р. № 10-039/1308, виданої НБУ, розпорядженням відповідача від 07.08.2006 р. № 146493 позивачу здійснено перерахунок пенсії у бік збільшення, з урахуванням коефіцієнту 5,26060.

У подальшому, на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 р. у справі № 694/24/18 позивачу перераховано пенсію у зв`язку зі збільшенням її розміру.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

На підставі ч.2 цієї статті заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати; Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою: Зд = Д/Т х 100 %, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Отже, законодавством регламентовано чіткий порядок та процедуру здійснення перерахунку пенсії та визначення, зокрема коефіцієнту заробітної плати, що підлягає застосуванню при розрахунку її розміру.

Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

Станом на момент звернення до суду з цим позовом і на теперішній час виплата пенсії позивачу здійснюється з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 4.61189 та 4.64784.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, відповідачем проведено розрахунок пенсії позивача із застосуванням меншого коефіцієнту заробітної плати, ніж той, на який позивач має право, що є порушенням вищенаведених приписів ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV.

Іншого відповідачем, всупереч покладеного на нього ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, перед судом не доведено.

Таким чином, колегія суддів вважає протиправними дії відповідача щодо здійснення розрахунку пенсії позивача без урахування коефіцієнту заробітної плати 5,26060 з 20.08.2018 р., що зумовлює наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок її пенсії з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 5,26060 з 20.08.2018 р.

При цьому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, апеляційний суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у виниклих правовідносинах є достатнім та необхідним.

Решта заявлених позовних вимог, зокрема щодо визначення конкретних сум пенсії та виконання судових рішень в інших справах, задоволенню не підлягає, оскільки визначення чітких сум пенсії позивача з урахуванням спірного коефіцієнту є дискреційними повноваженням ГУ ПФУ в Черкаській області, які на теперішній час ним не реалізовані. Виконання судових рішень в інших справах здійснюється за допомогою інституту виконавчого провадження та/або судового контролю, а не шляхом звернення з новим позовом.

Водночас, приходячи до висновку про необхідність задоволення позову у вищевказаний спосіб, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом з тим, визначаючи дату, з якої заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, у ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 804/4217/18 та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для колегії суддів при розгляді цієї справи.

Колегія суддів встановила, що позовні вимоги у цій справі ОСОБА_1 фактично заявлені за період з 23.03.2017 р., але адміністративний позов до суду подано 20.02.2019 р.

Отже, позовні вимоги за період 23.03.2017 р. по 19.08.2018 р. включно заявлені з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, регламентованого ст. 122 КАС України, за відсутності поважних причин його пропуску та підстав для поновлення, а тому підлягають залишенню без розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положення ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключають можливість застосування строку давності лише до вимог щодо нарахованих пенсій, а у спірних же правовідносинах спірні суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 804/4217/18 та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для колегії суддів при розгляді цієї справи.

Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (Рішення від 18.10.2005 р. по справі «МШ «Голуб» проти України»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, перевіряючи всі доводи апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що у своєму клопотанні від 12.07.2019 р. позивач фактично змінює та доповнює позовні вимоги, заявлені нею в суді першої інстанції, з увахуванням заяви про зміну та доповнення позовних вимог від 18.03.2019 р. /Т.1 а.с.35-36/, але відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини даної справи, неправильно застосовано норми матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання вчинити дії у частині позовних вимог за період з 23.03.2017 р. по 19.08.2018 р. включно - залишити без розгляду.

Адміністративний позов в іншій частині позовних вимог - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо здійснення з 20.08.2018 р. розрахунку пенсії ОСОБА_1 без урахування коефіцієнту заробітної плати 5,26060.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 20.08.2018 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 5,26060.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судового рішення виготовлено 07 серпня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: