Справа № 160/3470/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3470/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року (суддя Прудник С.В., повний текст рішення складено 12.06.2019) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Криворізького міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; зобов`язати Криворізький міський відділ управління поліції охорони в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за повних 13 років вислуги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; стягнути з Криворізького міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 22 жовтня 2018 року по день постановлення рішення суду, з розрахунку 372 грн. 58 коп. середньоденного розміру грошового забезпечення за кожен день затримки розрахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Криворізького міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 17.10.2018 № 130 о/с ОСОБА_1 звільнений з 22 жовтня 2018 року з посади лейтенанта поліції (спеціальний жетон № 0020814), заступника командира взводу реагування Криворізького міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області, з утриманням коштів за використану чергову відпустку в кількості 01 доба. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає: 13 років 00 місяців 00 днів, в пільговому обчисленні 13 років 02 місяця 27 днів. Підстава для звільнення: підпункт 7 пункту 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію».

Позивач вважає протиправним не виплату відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано питання виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

За приписами частини 2 вказаної статті, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що визначені особи набувають право на отримання одноразової грошової допомоги за наявності двох обов`язкових умов: такі особи звільнилися зі служба та мають вислугу 10 років і більше.

Помилковим є твердження апелянта, що основною умовою є набуття такими особами права на пенсію, адже вказаний у нормі оборот вживається у розумінні права інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказаний висновок також підтверджується нормами постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, пунктом 10 якої визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Апелянтом не заперечується, що на час звільнення зі служби ОСОБА_1 мав вислугу понад 13 років, а тому останній набув право на виплату одноразової грошової допомоги.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці працівників кримінальної виконавчої служби, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, при вирішенні питання щодо відповідальності роботодавця за несвоєчасну виплату належних сум при звільненні позивача застосовуються норми Кодексу законів про працю України. Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки окремим положенням вказаного Кодексу.

Так, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що фактичний розрахунок позивачу на день його звернення до суду проведено не було, оскільки відповідач закон розумів так, що допомогу не слід виплачувати взагалі.

Аналіз обставин справи дає підстави для висновку про наявність між учасниками справи спору щодо розміру належних звільненому працівникові сум, а відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, в силу приписів статті 117 КЗпП України, не можуть бути задоволені судом.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицію, викладеною у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в адміністративній справі № 823/1919/16.

Суд у спірних правовідносинах констатував право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, проте обрахувати розмір такої допомоги має роботодавець на підставі судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції в окремій частині судового рішення неправильно застосовані норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року в адміністративній справі № 160/3470/19 в частині визначення суми 25441,52 грн. зобов`язання Криворізький міський відділ управління поліції охорони в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за повних 13 років вислуги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, - скасувати.

Також скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року в адміністративній справі № 160/3470/19 в частині стягнення з Криворізького міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 23 жовтня 2018 року по 12 червня 2019 року, з розрахунку 378 грн. 97 коп. середньоденного розміру грошового забезпечення за кожен день затримки розрахунку у розмірі 60256,23 грн. У задоволенні позову в цій частині відмовити.

Змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року в адміністративній справі № 160/3470/19 в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму стягнення на користь ОСОБА_1 пропорційно задоволеним вимогам. Визначити належну до стягнення суму у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року в адміністративній справі № 160/3470/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 13 серпня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова