Справа № 826/5405/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №826/5405/15

адміністративне провадження №К/9901/9325/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року (суддя Скочок Т.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року (колегія у складі суддів: Літвіної Н.М., Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.) у справі № 826/5405/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бісем Телеком» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бісем Телеком» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «ЮКК Зевс» підтверджується належним чином оформленими первинними обліковими документами, які були надані контролюючому органу до перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29 жовтня 2014 року № 13.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, с доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем по суті не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вимог та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року. За результатами перевірки складено акт від 15 жовтня 2014 року № 957/2655-22-13/36424112.

В ході перевірки встановлено встановлено, що правові відносини між Товариством та ТОВ «ЮКК Зевс» здійснювались на підставі договору підряду № 0514 від 1 травня 2014 року, відповідно до умов якого підрядник ТОВ «ЮКК Зевс», в особі директора ОСОБА_1 , зобов`язувався виконати за завданням замовника комплекс будівельно-монтажних робіт, а замовник зобов`язувався прийняти і оплатити виконану роботу. Перелік та обсяг робіт вказується сторонами в актах виконаних робіт. Загальна вартість робіт за договором складає 1 043 478 грн, у т.ч. ПДВ 173 913 грн.

Згідно акта приймання виконаних будівельних робіт № 0514 від 31 травня 2014 року ТОВ «ЮКК Зевс» виконувало наступні роботи: установлення бетонних основ під щогли; виготовлення драбин, зв`язок, кронштейнів, гальмових конструкцій; монтаж драбин прямолінійних без огорожі; ставлення болтів будівельних з гайками і шайбами; монтаж рам для трубчастих стійок; улаштування будівель повнозбірних; улаштування покрівель із метало профілю.

При перевірці встановлено, що на підставі вказаного договору ТОВ «ЮКК Зевс», за підписом директора ОСОБА_1 , виписано податкову накладну від 31 травня 2014 року № 372 на суму 1 043 478 грн, у т.ч. ПДВ 173 913 грн.

Розрахунки між сторонами за надані послуги сплачені у повному обсязі. Суми ПДВ за податковою накладною включені ТОВ «Бісем Телеком» до складу податкового кредиту за травень 2014 року.

Крім того, в акті зазначено, що від ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано лист від 2 жовтня 2014 року № 4306/7/26-58-09-01, в якому повідомляється наступне:

- «…Під час досудового розслідування кримінального провадження від 27.02.2014 № 009000030 встановлено, що директор, бухгалтер та засновник ТОВ «ЮКК Зевс» гр. ОСОБА_2 , згідно даних Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві, знаходиться в розшуку за ч.2 ст.146, ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 189. ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 356 КК України по кримінальним провадженням № 00001496, № 00001658, № 0000432. Згідно ухвали суду міра запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до інформації одержаної в Державній прикордонній службі, ОСОБА_2 , 02.01.2013 року виїхав до м. Софія (Болгарія) та на територію України не повертався.

14.05.2014 року на виконання ухвал Солом`янського районного суду м. Києва по кримінальному провадженню від 27.02.2014 № 009000030 проведено 12 обшуків, зокрема в офісному приміщенні ТОВ «ЮКК Зевс», за адресою: вул. Костянтинівська,21, оф. 3 та в автомобілі марки «ТОУОТА САМRІ» (АА НОМЕР_1 В), яким фактично користується ОСОБА_3 . В результаті проведених обшуків вилучено бухгалтерські документи та чорнові записи, що підтверджують злочинну діяльність, 4 комп`ютерні системні блоки, 1 ноутбук, 1 флеш накопичувач, мобільні телефони в кількості 11 штук, 54 печатки по 46 СГД, в т.ч. документи та печатка ТОВ «ЮКК Зевс»…».

В акті перевірки зазначається, що за результатами відпрацювання встановлено, що ТОВ «ЮКК Зевс» протягом січня 2013 року сформовано незаконний податковий кредит вигодонабувачам на суму 9 млн. грн. Директор, бухгалтер та засновник гр. ОСОБА_2 , знаходиться в розшуку Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві за частиною 2 статті 146, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України.

Згідно бази «Податковий блок» декларації, які надані до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві підписані ОСОБА_2 .

З вищенаведених фактів, як зазначає ДПІ, вбачається, що правочини між Товариством та ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року здійснені без мети настання реальних наслідків, перевіркою не підтверджується отримання послуг від ТОВ «ЮКК Зевс» та не встановлено реального здійснення господарських операцій.

З урахуванням наведеного в акті перевірки зроблено висновок, що в порушення вимог пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України Товариством безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, отриманим від ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року на суму ПДВ 173 913 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 жовтня 2014 року № 13, відповідно до якого збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 173 913,00 грн за основним платежем та на 43 478,25 грн за штрафними санкціями.

Судами попередніх інстанції досліджено договір підряду № 0514 від 1 травня 2014 року, акт приймання виконаних робіт (Ф № КБ-2) № 0514 від 31 травня 2014 року, податкову накладну від 31 травня 2014 року № 372, банківську виписку. Копії документів додано до матеріалів справи.

В касаційній скарзі відсутні посилання на дефекти форми, змісту або походження, які в силу частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження наявності у ТОВ «ЮКК Зевс» необхідної матеріально-технічної бази та трудових ресурсів, необхідних для виконання спірних операцій, позивачем надано чинні (у т.ч. на момент здійснення спірних операцій) ліцензії державної архітектурно-будівельної інспекції на здійснення господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, Служби безпеки України на впровадження, ввезення, вивезення голографічних захисних елементів, Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо імпорту дисків для лазерних систем зчитування. Крім того надані укладені ТОВ «ЮКК Зевс» договори оренди нежитлових приміщень, штатний розклад на 2013 рік, згідно якого в штаті ТОВ «ЮКК Зевс» передбачено 30 штатних посад.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в основу висновків акту перевірки щодо порушення позивачем податкового законодавства покладено посилання на наявність кримінальних проваджень стосовно директора, бухгалтера та засновника ТОВ «ЮКК Зевс» гр. ОСОБА_2 , який знаходиться в розшуку за частиною 2 статті 146, частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 189. Частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 356 Кримінального кодексу України.

Проте, судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що всі первинні документи, які укладені позивачем із ТОВ «ЮКК Зевс» в межах спірних операцій, підписані гр. ОСОБА_1 , яка згідно відомостей з ЄДРПОУ, мала право підпису та право на вчинення всіх юридичних дій від імені ТОВ «ЮКК Зевс» на момент підписання договору та здійснення спірних операцій

Статтею 146 Кримінального кодексу України передбачено покарання за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, статтею 185 - за крадіжку, статтею 189 - за вимагання, статтею 190 - за шахрайство, та статтею 356 Кримінального кодексу України передбачено покарання за самоправство. Тобто, кримінальні справи, порушені відносно ОСОБА_2 не мають відношення до незаконної діяльності у сфері господарювання.

З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що наявність вказаних кримінальних проваджень не може свідчити про здійснення контрагентом незаконної діяльності у сфері господарювання.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

В касаційній скарзі податковий орган нових підстав, даних, доводів не навів, обмежившись цитуванням акта перевірки.

За таких обставин, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, що відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року у справі № 826/5405/15 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду