Справа № 520/6168/19
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
12 серпня 2019 р. № 520/6168/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши в порядку спрощеного позовного адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача, яка полягає у не здійсненні позивачу нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні однією сумою.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що військова частина НОМЕР_2 розрахувала розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатила позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що дії посадових осіб відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач, з 01.08.1992 р. по 27.08.2015 р. проходив військову службу в Збройних силах України (далі - ЗС України) яка є державною службою особливого характеру згідно ч. 1 ст.2 закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» в в/ч НОМЕР_2 де отримував грошове забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, постанови Кабінету Мігістрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» ( далі постанова №1294) та п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам яка затверджена наказом Міноборони від 11.06.2008р. № 260 ( далі інструкція №260), де зазначено що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, лклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення, (які були чинними на момент звільнення)

Позивач є пенсіонером Міністерства оборони України ( далі - Міноборони ).

08.06.2015 р. наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України № 329 позивача звільнено в запас відповідно до статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням частини 8 цієї ж статті за підпунктом « б » (за станом здоров`я).

Із списків в/ч пп. виключений з 28.08.2015 р. наказом командира в/ч пп. № 153 від 13.07.2015р. у якому зазначено, виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 за 23 календарних років.

Як вбачається за матеріалів справи, позивач отримав одноразову грошову допомогу по звільненню, що підтверджується копією грошового атестата серія ЗУ № 182115, виданої в/ч НОМЕР_4 де зазначено, що позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби у розмірі 42350 (сорок дві тисячі триста п`ятдесят) грн.17 коп.

Пенсія позивачу призначена з 29.08.2015 р. за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі - закон№2262-ХІІ) і отримує пенсію по лінії Міноборони в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) номер пенсійної справи - .

При обчисленні пенсії позивачу ГУ ПФУ в Харківській області врахувало грошове забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці. Таким чином, для обчислення пенсії позивача за основу розрахунку бралася сума грошового забезпечення - 3647 грн.55 коп..

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача, виданої в/ч пп. В 6250 від 31.08.2015 р. за № 4/69112 , і спрямованої в подальшому в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і далі спрямована ІНФОРМАЦІЯ_2 до ГУ ПФУ в Харківській області до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, а до одноразових додаткових видів грошового забезпечення не були включені грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Але позивач отримував за останні 24 місяці перед звільненням з лав Збройних Сил України під час служби у в/ч НОМЕР_2 та у в/ч пп. В 6250 щомісячну додаткову грошову винагороду грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Такі дії в/ч НОМЕР_2 про не включення у довідку від 31.08.2015 р. за № 4/6982 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача щомісячної додаткової грошової винагороди в позивач вважав протиправними і оскаржив в суді.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.10.2017р. справа №642/4415/17 позов задоволено , постанова набрала законної сили з 13.12.2017р..

Велика Палата Верховного Суду, в постанові від 06.02.2019 р. у справі № 522/2738/17, якою відступлено від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі № 286/2987/16-а, де зазначила : Ураховуючи наведене, отримувана ОСОБА З згідно з довідкою про види грошового забезпечення від 28 грудня 2016 року № 3528 щомісячна додаткова грошова винагорода (в сумі 7 659 грн 33 коп.), з якої щомісяця її сплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

21.05.2019р. позивач звернувся до в/ч НОМЕР_2 де просив: здійснити ОСОБА_1 , перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 , отримував під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку.

02.06.2019р. позивач отримав відповідь від в/ч НОМЕР_2 датовану від 24.05.2019р. за № 10/615, якому відповідач відмовив позивачу у перерахунку посилаючись на те, що звільненим з посад військовослужбовцям до місячного грошового забезпечення,з якого обраховується одноразова грошова допомога, включаються оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам та обставинам, суд зазначає, що відповідно до преамбули Закону України від 20.12.1991 р., № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цим Законом визначаються основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, соціального та правового захисту, а також гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 2011-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 1 постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 р. Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою КМУ від 13.03.2013 р. № 161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року N 889" (Постанова № 161) для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих. що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Як було встановлено судом, позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду.

Таким чином, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода встановлена рішенням Уряду України, виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер.

В Постанові Верховного Суду від 10.05.2019 року у справі № 820/5285/17 з аналогічним предметом спору колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що чинним законодавством України, яке регулює соціальне та пенсійне забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні. Враховуючи вищенаведені правові норми та встановлене судовим рішенням права позивача на включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, та індексації до складу грошового забезпечення, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку щодо правомірності висновку судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими а відтак дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 241 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача, яка полягає у не здійсненні позивачу нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби;

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби;

Зобов`язати здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні однією сумою.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код: НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар М.Д.