Справа № 2340/4939/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4939/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ГУ ДФС у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-2519-50 від 08.11.2018 на суму 5 733,42грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 02 травня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України позивач є адвокатом з 05.01.2015.

Згідно відомостей ГУ ДФС України у Черкаській області ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (самозайнята особа), адвокат, що підтверджується копією повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску №062 від 26.08.2015 року та довідкою про взяття на облік платника податків №426 від 25.08.2015 року.

З 15.02.2016 позивач перебувала у відпустці по вагітності і пологах, а в подальшому, по день прийняття судом рішення, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Судом також встановлено, що позивач отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною з 21.05.2018.

08 листопада 2018 року контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2519-50 у розмірі 5 733,42грн. відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове пенсійне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а 05.02.2019 - № Ф-2519-50 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8 190,60грн.

Вказані вимоги позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з відповідним позовом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з п. 63.1. ст. 63 ПК України з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи ведеться облік платників податків.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ (надалі - Закон №2464-VІ).

Відповідно до п.п.2, 6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону №2464-VІ визначено базу нарахування єдиного внеску.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Статтею 9 Закону №2464-VІ визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч.8 вказаної статті Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2015 року (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до статті 13 Закону № 5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п. 1 ч. 3 ст.31).

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач обліковується в контролюючому органі, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю з 25.08.2015 року. Основним видом діяльності вказаної особи є зокрема: діяльність у сфері права (код КВЕД_69.10).

Адвокатська діяльність позивача є діючою/не зупиненою і такою, що не позбавляє її права займатися професійною діяльністю.

За даними інформаційної системи Головного управління за позивачем відкрита інтегрована картка за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, осіб та які проводять незалежну професійну діяльність".

За даними інтегрованої картки нарахування позивачеві єдиного соціального внеску здійснено за 3 квартали 2018 року в сумі 5 733,42грн. в тому числі: 819,06грн. - за І квартал (січень - березень), 2457,18грн. - за ІІ квартал (квітень-червень), 2457,18грн. - за ІІІ квартал (липень - вересень).

У зв`язку з несплатою позивачем суми єдиного внеску колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що відповідачем правомірно сформовані податкові вимоги про сплату боргу № Ф-2519-50 від 08.11.2018 та від 02.02.2019.

При цьому, Черкаським окружним адміністративним судом обґрунтовано відхилено посилання позивача на те, що їй призначена соціальна допомога при народженні дитини, з якої щомісячно проводиться нарахування єдиного внеску, оскільки сплата єдиного внеску з призначеної соціальної допомоги при народженні дитини регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", а заборгованість у позивача виникла відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", який і визначає платників збору, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Стосовно посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.11.2018 у справі № 820/1538/17, колегія суддів зазначає наступне.

Так у зазначеній постанові Верховним Судом викладено правовий висновок щодо обов`язку сплати єдиного внеску адвокатом, який є найманим працівником та право на заняття адвокатською діяльністю якого зупинено.

Водночас як вище зазначено, право на заняття адвокатською діяльністю позивачем не зупинено.

Таким чином, правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 05.11.2018 у справі № 820/1538/17 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо інших доводів апелянта, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: