Справа № 480/1687/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 р. Справа № 480/1687/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2019 №6067-25 у сумі 24911,04грн.

Свої вимоги мотивує тим, що зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 14.02.2008 є платником єдиного податку третьої групи, однак, як пенсіонер за віком з 18.03.2008 згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати за себе єдиного внеску. Зазначила, що звіти було нею подано помилково. Тому вважає, що не має заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску, а оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 11.06.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позов (а.с.42-49), в якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що згідно баз даних ГУ ДФС у Сумській області ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 по теперішній час здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (1 група - 10%). Позивачем до контролюючого органу було подано звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.3 VI розділом Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Згідно з ч.4 VI розділом Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Враховуючи самостійне визначення ФОП ОСОБА_1 сум єдиного внеску по вищевказаним звітам поданим до контролюючого органу і несплати цих сум у законодавчо визначені строки, представник відповідача вважає, що ГУ ДФС у Сумській області правомірно сформовано вимогу на суму боргу і підстави для її скасування відсутні. Відтак, вважає, що винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6067-25 від 12.03.2019 року є законною, а позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Станом на день розгляду справи відповіді на відзив надано не було.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.02.2008 виконавчим комітетом Сумської міської ради та перебуває на обліку в Управлінні у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області як платник єдиного податку. З 18.03.2008 позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Зазначені обставини вбачаються з копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.7), пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.8), довідки Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 15.04.2019 №3582 (а.с.8), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.52-54), позову (а.с.5) та відзиву.

Позивачем було подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік - 08.02.2014 (а.с.9-10), за 2014 рік - 06.02.2015 (а.с.11-12), за 2015 рік - 09.02.2016 (а.с.13-14), за 2017 рік - 10.01.2018 (а.с.15-16), за 2018 рік - 04.01.2019 (а.с.17-18).

12.03.2019 відповідачем відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6067-25, якою позивача було зобов`язано сплатити недоїмку у розмірі 24 911,04грн. (а.с.19).

Після отримання вимоги позивач направила листа від 15.04.2019 до ГУ ДФС у Сумській області про зняття актуальності звітів у зв`язку з їх помилковим поданням, на що відповідач листом від 18.04.2019 №2993/с/18-28/54-13-11 повідомив ОСОБА_1 , що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягає сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню (а.с.27).

Позивач, не погодившись із вимогою про сплату боргу від 12.03.2019 звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Так, згідно п.2 ч.1 ст.1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, вказані норми під час подачі позивачем звітів за 2013, 2014, 2015 роки мали схожу редакцію.

Як встановлено судом, позивач є фізичною особою-підприємцем, отримує пенсію за віком з 18.03.2008. Таким чином, позивач на підставі ч.4 ст.4 Закону №2464-VI є особою, яка звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

За приписами п. 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

Схожі норми містились в п.3.3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 (чинного на час подачі звітів за 2013р. 2014р. 2015р.).

Аналіз положень Закону №2464-VI та Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску, однак такі фізичні особи-підприємці звільняються від його сплати якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

У таких випадках фізичні особи-підприємці можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також такі особи не мають обов`язку щодо подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску.

Як зазначив позивач, нею було помилково подано звіти щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування за 2013, 2014,2015, 2017, 2018 роки.

З огляду на те, що у позивача відсутній обов`язок по сплаті за себе єдиного соціального внеску, враховуючи, що позивач звертався до контролюючого органу із заявою щодо зняття актуальності поданих нею звітів, такі обставини не можна вважати добровільною участю позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак жодної інформації про наявність таких договорів на 2013, 2014, 2015, 2017, 2018 роки матеріали справи не містять та не були надані представником відповідача.

Варто відмітити, що відповідачем було прийнято відповідну звітність від особи, але не враховано той факт, що така особа повинна подавати таку звітність в разі укладення договору щодо добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відсутність же права подання уточнюючих звітів в разі помилкового подання звітів не може бути обставиною, що зобов`язує сплатити відповідні внески, оскільки наявна обов`язкова згода такого платника висловлюється у вигляді укладання відповідного письмового договору, що передбачено чинним законодавством. Такого договору в межах розгляду даної справи представником відповідача надано не було.

Відтак, оскаржувана вимога не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 768,40грн., сплаченої нею за подання позовної заяви згідно квитанції від 15.05.2019 №7 (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Сумській області (40009, м.Суми, вул.Іллінська, буд.13, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2019 №Ф-6067-25, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку у розмірі 24911,04грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Сумській області (40009, м.Суми, вул.Іллінська, буд.13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.08.2019.

Суддя І.Г. Шевченко