Справа № 520/7562/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 р. № 520/7562/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в письмову провадженні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітчекно Оксани Анатоліївни від 18.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 59577627.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Також згідно частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Таким чином, за вказаних обставин відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи, місце проживання якої є місто Харків.

Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання на 13.08.2019.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи у підготовчому засідання 13.08.2019 за його відсутності, а справу у наступних судових засіданнях розглядати за участі позивача або представника позивача.

Поряд із тим, суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ. Так, відповідно до глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ, до яких належать справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Таким чином, при розгляді справи з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не передбачено проведення підготовчого провадження та розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи особливий порядок розгляду даної категорії справ та скорочені строки її розгляду, враховуючи відсутність обґрунтованого клопотання з доказами поважності неприбуття у судове засідання та відсутність доказів, у підтвердження неможливості розгляду справи за відсутності позивача, суд дійшов висновку про відсутність потреби заслухати пояснення позивача та можливість розгляду даної справи за наявним матеріалами.

Відповідач, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що при винесенні спірної постанови відповідач діяв відповідно до вимог статей 19, 24 Закону України "Про виконавче провадження". Статтею 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. З урахуванням норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідач зазначив, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України. Таким чином, приватний виконавець вважає, що він діяв в межах чинного законодавства, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку сторін, суд дійшов висновку про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни знаходиться виконавче провадження № 59577627 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 21.06.2019 № 14545 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "ПУМБ" заборгованості в розмірі 99387,88 грн.

Так, 17.07.2019 Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни із заявою про примусове виконання рішення виконавчого напису від 21.06.2019 № 14545.

Крім того, разом із вказаною заявою Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" направило відповідачу лист, відповідно до якого зазначило про наявність у ОСОБА_1 відкритого рахунку № НОМЕР_1 від 12.06.2018 в АТ "Перший Український Міжнародний Банк".

18 липня 2019 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни відкрито виконавче провадження № 59577627 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 21.06.2019 № 14545 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості у розмірі 99387,88 грн та виконавчого збору у розмірі 9938,79 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У частині 3 цієї ж статті зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

За приписами частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до статті 190 Цивільного Кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 цього ж Кодексу зазначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Дана позиція також підтверджується листом - роз`ясненням Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018.

За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам - інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного Кодексу України.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 10.09.2018 в справі №905/3542/15.

Крім того, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_1 від 12.06.2018 в валюті гривні, відкритого в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Тобто, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів.

Отже, в даному випадку суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено Закон України "Про виконавче провадження", оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Таким чином, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Отже, суд приходить до висновку, що Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна діяла в межах та в спосіб визначених законами України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Хара Н.С. № 14545 від 21.06.2019 у виконавчому провадженні ВП № 59577627 до набрання законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/7562/19.

Враховуючи, що даним рішенням встановлена правомірність постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітчекно Оксани Анатоліївни від 18.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 59577627, суд приходить до висновку, що відпали обставини, які слугували підставою для вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову.

Керуючись статтями 14, 153-157, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, буд. 4 А, офіс 35 А, м. Київ2, 02002) про скасування постанови - відмовити.

Скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 по справі № 520/7562/19 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про скасування постанови.

Скасування заходів забезпечення позову може бути оскаржено, з урахуванням вимог статей 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних