Справа № 500/718/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/718/19

01 серпня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Міністерства оборони України Боберського І.М., довіреність 03.12.2018 №220/505/Д

представника відповідача Тернопільського обласного військового комісаріату Грунди Р.П., довіреність від 06.05.2019 №3/3004

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить визнати неправомірними дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язати Міністерство оборони України та Тернопільський обласний військовий комісаріат прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що її сина, ОСОБА_2 , мобілізованого наказом Тернопільського ОМВК від 30.08.2014 №83, звільнено у відставку за станом здоров`я 16.07.2015.

Військово-лікарська комісія Західного регіону, постановою від 23.06.2015 встановила причинний зв`язок: захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі постанови комісії ВЛК ОСОБА_2 встановлено 2 групу інвалідності. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Після смерті, матері та батьку померлого, в рівних частинах виплачено одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 , як інваліду армії 2 групи (в загальній сумі 109000,00 грн.)

На підставі заяви, поданої на розгляд комісії ВЛК, постанову військово-лікарської комісії від 23.06.2015 скасовано, та винесено нову, якою встановлено, що захворювання і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Західного регіону №332 від 20.04.2016 батькам померлого, видано посвідчення про право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

18.11.2016 подано заяви на розгляд комісії Міністерства оборони України на виплату одноразової грошової у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

Тернопільський обласний військовий комісаріат вийшов за межі наданих йому повноважень, у виплаті цієї допомоги відмовив та повернув заяву з документами.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2017 року по справі №607/318/17а дії Тернопільського ОВК визнано протиправними та зобов`язано відповідача оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості призначення такої допомоги.

12 листопада 2018 року повторно подавалися документи на виплату одноразової грошової допомоги.

25 лютого 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслано відмову у виплаті допомоги, відповідно до протоколу від 08 лютого 2019 року №13, в якому комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги посилаючись на те, що на час смерті ОСОБА_2 був звільнений з військової служби, а така допомога виплачується лише військовослужбовцям.

Також зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 06 вересня 2018 року №2522-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців", який набрав чинності з 13.10.2018 та, оскільки статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, такі виплати здійснюються у випадках, що настали з 13.10.2018.

Такий висновок вважає, протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання на 23.04.2019.

15.04.2019 представником відповідача Тернопільського обласного військового комісаріату через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відзив на адміністративний позов.

19.04.2019 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суд позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив та заяву про розгляд справи без її участі.

23.04.2019 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду підготовче судове засідання відкладено на 30.05.2019.

30.05.2019 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2019.

01.07.2019 в судовому засіданні розгляд справи відкладено до 01.08.2019.

В судовому засіданні 01.08.2019 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні 01.08.2019 просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник Міністерства оборони України просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 30.08.2014 №83 ОСОБА_2 було призвано з оголошенням часткової мобілізації згідно указу Президента України від 21.07.2014 №607/2014 і зараховано в команду НОМЕР_1 та направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

18.06.2015 ОСОБА_2 одержав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 виданим управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2015 №162, солдата ОСОБА_2 звільнено у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 23 листопада 2015 року серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтв від 25 квітня 2016 року №332, причиною смерті ОСОБА_2 було онкологічне захворювання, підтверджене свідоцтвом про хворобу №1193/1 від 23.06.2015 ВЛК ВМЦ ЗР, захворювання та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

13 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 отримала посвідчення члена сім`ї загиблих (померлих) ветеранів війни серії НОМЕР_6 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2017 в справі №607/318/17а визнано дії Тернопільського обласного військового комісаріату щодо повернення документів на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина протиправними та зобов`язано Тернопільський обласний військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно листа ТВО військового комісара Тернопільського обласного військового комісаріату протоколом від 08 лютого 2019 року №13 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем.

Додатково зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 06 березня 2018 року №2522-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців", який набрав чинності з 13.10.2018.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу 2 статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації..

Статтею 2 Закону України Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини першої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 зазначеної статті Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до статті 16-1 Закону України "Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно частини другої статті 24 цього Закону, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Отже, підставою для отримання одноразової грошової допомоги є загибель (смерть) військовослужбовця безпосередньо під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Виплата одноразової грошової допомоги у випадку смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, виплачується тільки у тому разі коли таке захворювання було спричинене безпосереднім несенням (виконанням) військового обов`язку військовослужбовцем.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Відповідно до положень пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 4 Порядку №975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:

1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста (п.5 Порядку).

Отже, наведені норми частині першій статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 4 Порядку загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві виплату одноразової грошової допомоги пов`язують з виконанням загиблим (померлим) обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений з лав Збройних сил України 16.07.2015 та на день смерті на військовій службі не перебував.

Оскільки діюча на час смерті ОСОБА_2 норма статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), визначає право сім`ї загиблого (померлого) військовозобов`язаного на виплату одноразової грошової допомоги тільки під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло права на отримання такої виплати.

Пункт 3 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачав підстав для виплати одноразової грошової допомоги особам військовозобов`язаним, які померли внаслідок захворювання, яке є наслідком виконання ними обов`язків військової служби. Така допомога виплачується лише у випадку загибелі військовозобов`язаних або резервістів безпосередньо під час перебування на навчальних чи спеціальних зборах.

Оскільки, громадянин ОСОБА_2 помер не під час проходження військової служби або виконання обов`язків військової служби, а після звільнення з неї, то підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону України "Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відсутні.

06 вересня 2018 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців" №2522-VIII (далі Закон №2522-VIII).

У розділі Закону №2522-VIII Прикінцеві положення встановлено:

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом:

привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Опублікований даний Закон був 12.10.2018 року у газеті "Голос України №193, а, отже, набрав чинності 13.10.2018 року.

Суд зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби запроваджена Законом №2522-VIII.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд дійшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії, а саме прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відмовити.

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 )

відповідач Міністерство оборони України (місцезнаходження: Повітрофлотський проспект, 6, Київ, 03168, )

відповідач Тернопільський обласний військовий комісаріат (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 2, м. Тернопіль, 46001, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.