Справа № 420/333/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/333/19

Категорія: 106030000 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Час і місце ухвалення: м Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Стефанцевій Ю. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13.02.2018 року № 417 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУНП в Одеській області" в частині пункту 3 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1 ,

визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13.03.2018 року № 379 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію",

поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого у правління Головного управління Національної поліції в Одеській області або на рівнозначній посаді,

стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про порушення позивачем Закону України "Про Національну поліцію", Кримінально-процесуального кодексу та низку інших відомчих нормативних актів, які давали підстави керівництву ГУНП в Одеській області прийняти спірні накази. До того ж, апелянт наголошує на тому, що події, які були відображені у висновку службового розслідування, знайшли своє підтвердження в кримінальному провадженні. При цьому апелянт звертає увагу суду на пропуск строку звернення до суду з позовом

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, з 17.11.2015 року проходив службу в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області з присвоєнням спеціального звання "капітан поліції".

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУНП в Одеській області від 13.03.2018 року № 379 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію".

Підставою звільнення зазначено: наказ ГУНП в Одеській області від 13.02.2018 року № 417, подання заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУНП в Одеській області від 12.03.2018 року.

Наказ ГУНП в Одеській області від 13.02.2018 року № 417 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУНП в Одеській області винесений на підставі проведеного працівниками ГУНП в Одеській області службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю старших слідчих в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП капітанів поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Зазначене службове розслідування призначене на підставі наказу т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області № 4135 від 30.11.2017 року, згідно якого, 30.11.2017 року до ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те, що 26.10.2017 року працівниками прокуратури Одеської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001457 за ч. 2 ст. 364 КК України, відносно працівників СУ ГУНП в Одеській області.

Згідно висновку службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події за участю працівників СУ ГУНП в Одеській області капітанів поліції ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 29.01.2018 року, встановлено, що 26.10.2017 року прокуратурою Одеської області внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 0001457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем старшими слідчими в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарчої та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області капітанами поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час проведення обшуку в автомобілі "Subaru Impreza", номерний знак НОМЕР_1 , що мав місце 18.10.2017 року.

19.11.2017 року прокуратурою Одеської області внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 0001457 (епізод № 2 та № 3) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 366 КК України, за фактом внесення вказаними працівниками поліції недостовірних відомостей до кримінальних проваджень від 19.09.2017 № 00000782 і від 20.09.2017 № 00000784, відкритих за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 263 КК України, а також за фактом вчинення 18.10.2017 року розбійного нападу на громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували у вказаному вище автомобілі.

На підставі проведеного службового розслідування, вирішено, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, ст. 8, підпунктів 1, 2 пункту 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 40, ст. 91, ч. 1 ст. 92, ст. 93, ч. 1 ст. 218, ст. ст. 104, 234 КІІК України, пункту першого розділу другого Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 2 пункту 1, пункту 6 розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, підпункту 3 пункту 8 розділу 2 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 № 575, Положення про слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 29.12.2016 року №3381, що виразилось у перевищенні повноважень слідчого, незаконному збиранні інформації у відношенні громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розробці схеми для вчинення кримінальних правопорушень, невжитті дієвих заходів щодо направлення за підслідністю кримінального провадження №00000782 до СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП, не проведенні по цьому провадженню відповідних слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, заподіянні матеріальної шкоди транспортним засобам, підкиданні до об`єктів обшуків зброї та боєприпасів, не фіксації у протоколах обшуків вилучених грошових коштів, незаконному присвоєнні цих коштів та неповідомленні про вказані порушення безпосередньому керівництву, що призвело до внесення відомостей до ЄРДР, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, відповідно до ст. 2, п. 8 ст. 12, ст, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV.

Не погодившись з вищезазначеними наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, відповідач при прийнятті рішення про звільнення позивача зі служби, посилався лише на ті відомості, які були внесені органом досудового розслідування до ЄРДР, надаючи їм оцінку та вказуючи у своєму висновку про порушення позивачем вимог та норм чинного законодавства, водночас реалізація дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни, є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. При цьому вказав, що не відповідають дійсності висновки, що події набули суспільного резонансу, що негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку. Також, суд першої інстанції поновив позивачу строк звернення до суду з позовом, визнавши поважними причини пропуску строку.

Однак, рішення суду першої інстанції від 19.04.2019 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області зазначає, що позивачем порушено строки звернення до суду за захистом свої прав та інтересів.

Так, положеннями ч.1 ст.122 КАС України чітко визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч.3,5 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом зазначеної норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також, слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені ст.123 КАС України, у відповідності до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається із матеріалів справи, що п.1 наказу ГУ НП в Одеській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області" за №417 від 13.02.2018р. - на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУНП в Одеській області від 13.03.2018 року № 379 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію".

Проте, з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 21 січня 2019 року, тобто більше, ніж через десять місяців після означених подій.

Так, на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним адміністративним позовом, позивач зазначив, що спірні накази йому не оголошувались та трудова книжка не видавалась. Вказав, що був позбавлений можливості вчасно оскаржити спірні накази, оскільки стосовно нього тривало кримінальне провадження №0001457, за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364, ч.4 ст.187 КК України. Також, ОСОБА_1 зазначив, що відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який безперервно продовжувався та він не мав можливості звернутись за правовою допомогою для захисту своїх прав.

Дослідивши вищенаведені доводи, вивчивши матеріали справи, колегія суддів не приймає їх до уваги та зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про поновлення строків на звернення до суду із даним позовом, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 13.02.2019 року № 417 дізнався ще 28.02.2018р., про що свідчить його особистий підпис про ознайомлення з наказом із зазначенням відповідної дати.

При цьому колегія суддів зазначає, що в подальшому вищезазначений наказ згідно Дисциплінарного статуту ОВС України ГУНП в Одеській області було реалізовано шляхом прийняття наказу № 379 о/с від 13.03.2018 року. Водночас, ОСОБА_1 після ознайомлення з дисциплінарним наказом № 417 мав усвідомлювати, що в подальшому зазначений наказ буде реалізовано наказом по особовому складу протягом місяця, оскільки ч. 1 ст. передбачено 18 ЗУ «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення не враховуючи періоду перебування особи рядового чи начальницького складу у відпустці, відрядженні або тимчасової непрацездатності.

Колегія суддів зазначає, що з дня видання наказу по особовому складу № 379 о/с від 13.03.2018 року, ОСОБА_1 припинилися виплати грошового забезпечення, що є періодичними платежами, про зупинення яких позивач повинен був знати, а тому в разі незгоди, мав право звернутися до суду самостійно або через свого представника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ним не отримувався наказ про звільнення від 12.03.2018 року, оскільки фактичне неотримання наказу під підпис не вказує на необізнаність позивача про такий наказ та відповідачем з лютого 2018 року позивача було поінформовано про його звільнення.

Колегія суддів зазначає, що ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою, жодним чином не унеможливлюють звернення через представника в суд за захистом своїх прав у встановлений законом строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 під час тримання під вартою, було два захисника, які представляли його інтереси, до яких позивач мав можливість звернутись за правовою допомогою у питанні оскарження наказів, якими на йогу думку порушено його право, а відтак доводи апелянта в цій частині являються помилковими.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 знаходився під вартою до 18.12.2018 року, до своїх посадових обов`язків не приступав, а з позовом звернувся лише 21.01.2019 року, водночас будь-яких доказів того, що позивач в найкоротші терміни звертався до відповідача з письмовими заявами про видачу позивачу всіх документів, що стосувались його звільнення до суду не надано.

Будь-яких інших пояснень та доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач ні до суду першої інстанції, ні під час розгляду справи апеляційним судом не наводив.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, щодо об`єктивної можливості позивача знати про факти порушення його прав прийняттям оскаржуваних наказів, ще в період знаходження ОСОБА_1 під вартою (ознайомлення з дисциплінарним наказом 28.02.2018 року, його реалізація шляхом видання наказу по особовому складу від 13.03.2018 року, припинення виплати грошового забезпечення 13.03.2018 року), при цьому із адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся в суд лише 21.01.2019р., тобто з пропуском строку встановленого законодавством.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно з п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У свою чергу, пунктом 8 частини1 статті 238 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 пропущено встановлений законом строк звернення в суд із даними позовними вимогами та будь-яких доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та поважність причин пропуску строку не доведено, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовна заява ОСОБА_1 залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315,317,319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 08 серпня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова