Справа № 156/712/19
Суддя: Мушкет О. О.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №156/712/19
Номер провадження 2-а/156/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Мушкета О.О.

за участю секретаря - Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шергей Віталія Валерійовича інспектора СРПП № 1 Іваничівського відділення Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Шергей Віталія Валерійовича інспектора СРПП № 1 Іваничівського відділення Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачем 15 липня 2019 року відносно неї винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП згідно якої вказав, що вона 15 липня 2019 року о 17 год. 20 хв. в смт. Іваничі по вул. Незалежності керувала автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з НОМЕР_1 без ременя безпеки, чим порушила п. 2.3 ПДР України. Вказує, що 15 липня 2019 року її автомобіль знаходився в смт. Іваничі по вул. Львівській. Коли вона поверталася із магазину «Люкс» до неї підійшов працівник поліції та повідомив, що вона порушила правила дорожнього руху, оскільки керувала автомобілем без ременя безпеки. У вказаний час вона взагалі не керувала автомобілем і правопорушення не вчиняла.

Вказану постанову вважає незаконною, складену з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи, а тому просить скасувати вказану постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 22 липня 2019 року по даній справі відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та розгляд даної справи ухвалено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання, які були призначені на 31 липня 2019 року та 13 серпня 2019 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, 30 липня 2019 року від відповідача надійшло заперечення стосовно позову у якому вказує, що ОСОБА_1 у позовній заві не повідомила суд, що зупинку транспортного засобу здійснила з порушенням п. 15.9 ПДР України, порушила вимоги правил зупинки припаркувавши автомобіль блище 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказане підтверджується записами з камер відеоспостереження котрі встановлені на даному перехресті та виведені на комп`ютер у черговій частині Іваничівського ВП.

При винесенні вказаної постанови були враховані обставини передбачені ст. 33 КУпАП, що відповідає дійсності, оскільки такі обставини були вказані позивачем і до неї було застосовано санкцію іншої статті КУпАП, а саме, ч. 5 ст. 121 КУпАп на яку позивач погодилася і поїхала далі у своїх справах підписавши постанову та отримавши її копію з квитанцією. На підставі викладеного просить залишити позов без розгляду. Розгляд справи просить проводити без його участі, оскільки з`явитись не може з поважних причин.

13 серпня 2019 року від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у яких зсилається на те, що відповідач у своєму заперечнні визнав ту обставину, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому вважає, що підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення саме вказаного правопорушення немає.

Оскільки розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи, на підставі наявних доказів, тому у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 316762 від 15 липня 2019 року, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Passat » д.н.з НОМЕР_1 без ременя безпеки, чим порушила п. 2.3. в ПДР України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 51 грн. (а.с.5).

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них; порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч. 5 ст. 121 КУпАП настає за порушення правил керування ременями безпеки.

Як вбачається із позовної заяви позивач не вчиняла вказаного правопорушення оскільки взагалі не керувала транспортним засобом, а він був припаркований на вул. Львівській смт. Іваничі. Із вказаним твердженням повністю погодився відповідач про що зазначив у своєму запереченні на позовну заяву.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вказані норми закону дають суду підстави вважати, що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності лише за адміністративне правопорушення яке вона вчинила. Притягнення особи до відповідальності за порушення, яке вона не вчиняла заборонено законодавством.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями свідків, висновки експерта, речові доказі що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, у вищезазначеній постанові відповідачем не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Також і на судовий розгляд відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушила вимоги ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення її до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шергей Віталія Валерійовича інспектора СРПП № 1 Іваничівського віділення Горохівського ВП ГУ НП у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО 18 № 316762 від 15 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , жительку АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Мушкет