Справа № 813/5002/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №813/5002/17

адміністративне провадження №К/9901/55618/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як правонаступника Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Іщук Л.П., Обрізка І.М., Онишкевича Т.В. від 04.06.2018 у справі №813/5002/17 за позовом ОСОБА_1 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання неправомірними дій щодо відмови у нарахуванні, перерахунку та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 року; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у відповідності до положень ст.ст. 8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити з урахуванням підвищення мінімальної пенсії за віком з 01.11.2011 заборгованість з урахуванням уже виплачених сум відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії щодо відмови в перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсій з 1 січня по 2 серпня 2014 року у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції за вказаний період; зобов`язано здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсій з 1 січня по 2 серпня 2014 року у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції за вказаний період; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 813/5002/17 скасовано та прийнято постанову, якою задоволено позов.

Визнано протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 року.

Зобов`язано Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушеннями судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що, задовольняючи позовні вимоги суд керувався положеннями ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які втратили чинність. Станом на 2011 - 2014 роки відповідні норми були зупинені законами про державний бюджет на відповідний рік. Звертає увагу на пропущення строку звернення до суду без наявності поважних на те підстав.

У відзиві на касаційну скаргу позивач проти задоволення касаційної скарги заперечувала, просила постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 20.03.1996. Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно зі ступенем втрати професійної працездатності - 80%.

У спірний період, тобто з 01.11.2011 позивач отримувала пенсію по інвалідності у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 від 06.07.2011, а згодом - Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 12.11.2011..

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до органів Пенсійного фонду із заявами про перерахунок пенсії, вважаючи, що розмір пенсій має бути визначений за нормами ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, виходив з того, що ОСОБА_1 має право на перерахунок основної і додаткової пенсії лише з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, оскільки у вказаний період визначення порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не було делеговано Кабінету Міністрів України. За інший оспорюваний період (з 01.11.2011 року по 31.12.13 року та з 03.08.2014 року по день ухвалення рішення у справі) правове регулювання визначення порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи було змінено, тому за вказаний період відсутні підстави для перерахунку пенсії.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов повністю, апеляційний суд виходив з того, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягають статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як правового акту вищої юридичної сили, а не постанова Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав особи, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Вказує, що відсутність бюджетних асигнувань не може слугувати підставою для виплати пенсії у розмірі, меншому, ніж встановлено Законом.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачем додано лист Галицького ОУПФ м. Львова від 12.09.2017, в якому відповідачем відмовлено проводити перерахунок пенсії на підставі статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірах, в яких зазначає позивач.

Проте, враховуючи, що пенсія є щомісячним платежем, а щодо її отримання, на думку позивача, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та про порушення своїх прав позивач мала дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць. Позивач, звернувшись 22.12.2017 до суду з позовними вимогами за період з листопада 2011 року, пропустила строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Крім того, виписки-епікризи, історія хвороби позивача не можуть підтверджувати поважність причин пропуску строку звернення до суду, який становить понад шість років.

За вказаних підстав, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для залишення позовних вимог з листопада 2011 року по 22 червня 2017 року без розгляду.

Стосовно періоду з 22 червня 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України № 76 VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII. Вказаний закон набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно зі ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для осіб з інвалідністю ІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність

Пунктом 13 цього ж Порядку в редакції, що діяла у спірний період, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: для осіб з інвалідністю ІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - 227,76 гривні.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів зазначає, що у спірний період (з 22.06.2017) відсутні правові підстави для перерахунку та виплати позивачеві державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно, а тому позов задоволенню не підлягає.

Також щодо посилань позивача на те, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.01.2015 року, звужують права громадян та суперечать Конституції України, колегія суддів зазначає, що вказані зміни не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як правонаступника Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року скасувати.

Позовну заяву в частині визнання протиправними дій та зобов"язання Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова здійснити перерахунок та виплату державної пенсії у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у відповідності до положень ст.ст.8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням підвищення мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2011 року по 22 червня 2017 року залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді А. І. Рибачук

Л. В. Тацій