Справа № 260/695/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року м. Ужгород№ 260/695/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Копосович Е.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,- представник адвоката Василечко А.В.

відповідача: Закарпатська митниця ДФС ,- представники Василенко І.Ю., Струк Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатська митниця ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, яким просить:

1.Визнати протиправними та скасувати рішення Закарпатської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA305000/2019/000063/2 від 21.03.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305000/2019/00026.

2.Стягнути на користь позивача судові витрати (в т.ч. на професійну правничу допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

1. Позиції сторін

Свої позовні вимоги позивачем мотивує тим, що 18 березня 2019 року позивачем придбано у нерезидента транспортний засіб - «легковий автомобіль, такий що був у користуванні, марка «КІА», модель «Ceed 1.6 CRDi Kombi», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 (далі - транспортний засіб), за ціною 60000,00 чеських крон. 21.03.2019 року з метою митного оформлення вказаного транспортного засобу позивачем, в особі декларантів ТОВ "Етна-брок", подано до відповідача митну декларацію № UА305160.2019.016632, згідно з якою заявлено митну вартість транспортного засобу у розмірі 75173,56 грн., що еквівалентно 62500 чеських крон (в т.ч. 60000,00 чеських крон - вартість транспортного засобу та 2500 чеських крон - витрати на транспортування). Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом разом з митною декларацією подано до митного органу всі необхідні документи.

Однак, митний орган за наслідками розгляду вказаної митної декларації оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА305000/2019/00026 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 305000/2019/000063/2 від 21.03.2019 за резервним методом, в результаті чого митну вартість вказаного автомобіля визначив за резервним методом в розмірі 8972,50 EUR., що еквівалентно 2301083,67 чеських крон. Позивач вважає оскаржуване рішення та картку відмови митного органу незаконними, такими що не ґрунтуються на нормах митного законодавства та підлягають скасуванню.

06 червня 2019 року, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із правомірністю оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови. Так, зазначає, що в рамках виконання митних формальностей, згенерованих АСАУР, посадовою особою, що здійснювала митне оформлення ТЗ марка «КІА», модель «Ceed 1.6 CRDi Kombi», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 було направлено електронний запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення митної вартості товару. За результатами розгляду поданих документів (включаючи відсутність платіжного документу про сплату рахунку, відсутність підтверджуючого документу про транспортні витрати, нерозбірливий текст експортної декларації в частині зазначення статистичної вартості товару), а також у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації про вищу вартість цього товару (у тому числі спрацювання АСАУР з індикатором ризику саме для даного транспортного засобу), у митниці виникли обґрунтовані сумніви в достовірності (дійсності) заявленої декларантом митної вартості товару. Окрім вищезазначеного сумніву митниці, до підстав для запиту додаткових документів належить і те, що подані до митного оформлення документи не містили всіх відомостей щодо визнання заявленої декларантом митної вартості. Також, відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Право на проведення консультації з органом доходів і зборів відповідно до частини 5 ст.55 МКУ декларант не використав. Оскільки відомості, наявні у поданих декларантом до митного оформлення документах не містять достатніх даних для визнання заявленої декларантом митної вартості (у світлі викладених вище сумнівів митниці в дійсності заявленої вартості), 21.03.2019 митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості № UA305000/2019/000063/2. Відтак, у зв`язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також у зв`язку із неподанням документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів митним органом було правомірно винесено оскаржувану картку відмови. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача до суду була надана відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що з позицією, яка викладена у відзиві на позовну заяву, не погоджуються з огляду на наступне. Зазначає, що декларантом позивача були надані органу доходів і зборів всі необхідні та наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення транспортного засобу, зокрема, договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 2190044 від 18.03.2019, рахунок-фактури (інвойс) № 2190044 від 18.03.2019, додаток до фактури № 2190044 від 18.03.2019, квитанція №000421 L01 від 18.03.2019, митна декларація № MRN19СZ5800002J8896К0 від 18.03.2019., відповідно до яких митна вартість становить 60000 чеських крон. Інших документів, які б підтверджували заявлену митну вартість авто, не було. Отже, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди. Однак відповідач, обмежився у спірному рішенні лише загальним висновком про те, що митна вартість товару не може бути визначена із-за індикатора ризику АСАУР та відомостей в мережі інтернет, не зазначив при цьому які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності наявні в поданих декларантом документах. Враховуючи вищевикладене вважаємо, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товару необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого Закарпатською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів. З огляду на вищенаведене та з підстав викладених у позовній заяві просить позов задовольнити повністю.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 18 березня 2019 року позивачем придбано у нерезидента транспортний засіб - «легковий автомобіль, такий що був у користуванні, марка «КІА», модель «Ceed 1.6 CRDi Kombi», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 (далі - транспортний засіб), за ціною 60000,00 чеських крон, що підтверджується додатком до фактури 20190044 та чеком № 000420 від 18.03.2019 (а.с.16-17).

Так, відповідно до рахунку-фактури (інвойс) Договору купівлі-продажу № 2190044 від 18.03.2019 та квитанції від 18.03.2019 р. (згідно якої на рахунок продавця позивачем сплачено 60 000 чеських крон) вбачається, що транспортний засіб позивачем придбано за ціною 60 000 чеських крон, які сплачено позивачем на рахунок продавця транспортного засобу безготівковим способом.

У Договорі зазначено, що Продавець: AUTOHVEZDY м. Римаржов, вул. Подолска.1122/14. Покупець: ОСОБА_1 , Ужгород-Україна. Предмет договору: марка «КІА», модель «Ceed 1.6 CRDi Kombi», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 покази тахометра: 323 000 км.

При цьому, як вбачається із змісту митної декларації країни відправлення № MRN19CZ5800002J8896K0 від 18.03.2019, відповідний транспортний засіб було вивезено з країни відправника на митну територію України за ціною 61500 чеських крон.

21.03.2019 року з метою митного оформлення вказаного транспортного засобу позивачем, в особі декларантів ТОВ "Етна-брок", подано до відповідача митну декларацію № UА305160.2019.016632, згідно з якою заявлено митну вартість транспортного засобу у розмірі 75173,56 грн., що еквівалентно 62500 чеських крон (в т.ч. 60000,00 чеських крон - вартість транспортного засобу та 2500 чеських крон - витрати на транспортування(а.с.46-47)

На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи :

1) рахунок-фактура (інвойс) № 2190044 від 18.03.2019;

2) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної

поклажі та багажу UА305100/2019/604285 від 19.03.2019;

3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.12.2015;

4) некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) 20190044 від

18.03.2019;

5) договір про надання послуг митного брокера 09/12-002 від 09.12.2018;

6) копія митної декларації країни відправлення № MRN19СZ5800002J8896К0 від 18.03.2019;

7) декларація-інвойс № 20190044 від 18.03.2019;

8) митна декларація UА305160.2019.016632 від 21.03.2019.

Під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО «Інспектор» для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_3 згенеровано числовий індикатор вартості на рівні 8972,50 євро.(а.с.48-52).

При перевірці заявленої митної вартості відповідач звернувся до інтернет- посилань, де вказано аналогічні транспортні засоби за ціною 150000 чеських крон та 146000 чеських крон, фото яких додав до відзиву, про що зазначив у оскаржуваному рішенні.

20.03.2019 року позивач на запит митниці надав Довідку про транспортні витрати на доставку вантажу в розмірі 2500 чеських крон.( а.с. 56)

Митний орган за наслідками розгляду вказаної митної декларації оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305000/2019/00026 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 305000/2019/000063/2 від 21.03.2019 за резервним методом, в результаті чого митну вартість вказаного автомобіля визначив за резервним методом в розмірі 8972,50 EUR., що еквівалентно 2301083,67 чеських крон.(а.с.10,12).

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що декларантом було надано зображення квитанції , де відсутні реквізити отримувача, платника та назва товару., не надано документ на підтвердження транспортних витрат . На запит митниці декларант надав : Довідку про транспортні витрати від 20.03.2019 року, зображення вебсайту мережі інтернет з розміщенням оголошення про продаж товару, зображення квитанції від 18.03.2019 року про внесення оплати за товар.

Таким чином митниця визначила митну вартість, де за основу взяла цінову інформацію 8972,50 євро, згенеровану АСАУР для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 та вартість транспортних витрат у розмірі 2500 чеських крон відповідно до наданої довідки від 20.03.2019 року.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Митна вартість товарів та методи її визначення визначено розділом III главою 8 МК України.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу, якою передбачені методи визначення митної вартості товарів.

Частиною першою та другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 2. ст. 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної

вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються

оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують

вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на

транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості

про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7)ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591 аі5).

Суд не знаходить підстав наявності недостовірності наданих позивачем для митного оформлення документів або таких, що не підтверджують складові митної вартості, розбіжності, наявні ознаки підробки .оскільки митна вартість заявлена позивачем в особі декларанта відповідає договору купівлі-продажу транспортного засобу, який є чинним, недостовірність якого ніким не визнавалася та наданим платіжним документом, сума якого відповідає заявленій митній вартості та відповідає ціні договору, а сума транспортних витрат підтверджується довідкою, яку відповідач взяв до уваги.

Щодо форми платіжного документу, то законом не передбачено надання конкретної форми платіжного документу, а отже наданий платіжний документ відповідає встановленій платіжній системі держави, де здійснювалася купівлі продажу товару, що узгоджується з п.в ст. 4 МКУ, а саме: платіжні документи та цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах;В разі сумніву зі сторони митного органу він у межах наданих пваножень міг здійснити відповідні запити, чим не скористався.

Отже, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди.

Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вимоги частин 3, 4 ст. 53 та частини 2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Таким чином митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах, що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Рішення про коригування митної вартості товарів № 305000/2019/000063/2 від 21.03.2019, яке прийняте Закарпатською митницею ДФС, не містить відомостей про наявність в документах поданих для підтвердження митної вартість автомобіля розбіжностей чи ознак підробки, також даним рішенням відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, не встановлена. Також в оскаржуваному рішення відповідачем не зазначається про ненадання позивачем чи його декларантом документів, визначених у ч.2 ст.53 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Тобто наведено перелік підстав для відмовив застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною договору, на жодну з яких у даному конкретному випадку митний орган у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів не посилається. В свою чергу позивачем, при митному оформлені імпортованого транспортного засобу, надано всі документи необхідні для застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною договору.

Так, відповідно до рахунку-фактури (інвойс) № 2190044 від 18.03.2019 та квитанції від 18.03.2019 р. (згідно якої на рахунок продавця позивачем сплачено 60 000 чеських крон) вбачається, що транспортний засіб позивачем придбано за ціною 60 000 чеських крон, які сплачено позивачем на рахунок продавця транспортного засобу безготівковим способом.

При цьому, як вбачається із змісту митної декларації країни відправлення № MRN19CZ5800002J8896K0 від 18.03.2019, відповідний транспортний засіб було вивезено з країни відправника на митну територію України за аналогічною ціною.

Окрім того, відповідно до пунктів 2, 4 ч.2 ст. 55 МКУ, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціпу товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За ч. 3 ст. 57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UА 305000/2019/000063/2 від 21.03.2019 митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених підпунктами а, б, в, г. п .2 ч. 1 ст.57 МКУ у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами «в» та «г» відповідної статті, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у справах № 809/278/17 (06.03.2019), № 809/1174/17 (27.07.18), № 809/1174/17 (27.07.18), 820/17417/14 (21.02.2018), які в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають до врахування при застосування норм права у спірних правовідносинах.

Виходячи з наведеного Закарпатською митницею ДФС, з урахуванням приписів ст. 53-55 МК України, було протиправно прийняте рішення про коригування митної вартості № IIА305000/2019/000063/2 від 21.03.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № ІІА305000/2019/00026, а тому такі підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000, "Онерїлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Крім того, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Закарпатська митниця ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Закарпатської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA305000/2019/000063/2 від 21.03.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305000/2019/00026.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 . АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім )гривень 40 копійок згідно квитанції № 104 Ощадбанку від 16.05.2019 року за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС ( , м. Ужгород, вул. Собранецька,20).

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б. Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 серпня 2019 року