Справа № 260/1144/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6882/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного агентства рибного господарства України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року (головуючого судді Рейті С.І., ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Ужгород без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу повний текст рішення складено 26.04.2019) у справі №260/1144/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про стягнення заборгованості з оплати праці за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.10.2018 звернувся в суд з позовом до Державного агентства рибного господарства України в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати, виходячи з розрахунку середньої місячної заробітної плати в розмірі 11000,00 грн., за весь час вимушеного прогулу починаючи з 03.01.2017 року по день фактичного розрахунку.

Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного агентства рибного господарства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 91061,21 з утриманням належних податків та зборів. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості із заробітної плати, виходячи із розрахунку середньої місячної заробітної лпти в розмірі 13563,00 грн., за весь час вимушеного прогулу починаючи із 03.01.2017 по день фактичного розрахунку та 40689, 00 грн невиплаченої матеріальної допомоги.

Апеляційну скаргу подано Державним агентством рибним господарством України, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційні скарги не подано, що не перешкоджає апеляційну перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Левченко А.П. апеляційну скаргу Державного агентства рибного господарства України підтримала з підстав зазначених у скарзі, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подані скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 у справі № 807/539/17 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області, третя особа, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне агентство рибного господарства України про визнання дій протиправними, зобов`язання скасувати наказ та поновлення на роботі - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області від 26.12.2016 року № 60-К «Про звільнення ОСОБА_1 », зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого сектором юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області з 01.01.2017; у задоволенні позовної заяви у частині решти позовних вимог відмовлено (аркуші справи 10-13).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 апеляційну скаргу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 у справі №807/539/17 - без змін (аркуші справи 16-18).

Суд, вирішуючи вищевказаний спір, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не розглядав оскільки вказана вимога позивачем не заявлялась.

02.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про винесення додаткового рішення по даній справі, відповідно до якої останній просив ухвалити додаткове рішення стосовно виплати йому середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, вказав, що судом при ухваленні рішення від 26 грудня 2017 року його позовні вимоги були задоволені частково, однак залишилося не вирішеним питання про виплату середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області, третя особа, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне агентство рибного господарства України про визнання дій протиправними, зобов`язання скасувати наказ та поновлення на роботі (аркуші справи 14-15).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у зв`язку з ліквідацією Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області, замінено сторону виконавчого провадження, а саме Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області на його правонаступника - Державне агентство рибного господарства України (аркуші справи 19-20).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 апеляційну скаргу Державного агентства рибного господарства України залишено без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 - без змін (аркуші справи 21-22).

25.10.2018 позивач з метою отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянтів, що викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина перша статті 129-1 Конституції України: суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пункт перший частини 1 статті 256 КАС України: негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частина 7 статті 235 Кодексу законі про працю України: рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України: у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно підпункту «з» пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (надалі - Порядок №100): цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 2 Порядку №100: Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Абзац перший пункту 3 Порядку №100 встановлює, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Згідно пункту 8 Порядку №100: нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Абзац перший та другий пункту 10 Порядку №100: у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Згідно з абзацом 5 пункту 6 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Судом першої інстанції 18.03.2019 витребувано від архівного відділу Виноградівської районної державної адміністрації відомості про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період листопад-грудень 2016 року за місцем його роботи - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Закарпатській області.

28.03.2019 архівним відділом Виноградівської районної державної адміністрації до суду надано витребувані докази (аркуші справи 129-135).

Відповідно до статті 308 КАС України в доводах Державного агентства рибного господарства України не вказується про помилковий розрахунок судом першої інстанції, а тому не є предметом апеляційного оскарження вказаної апеляційної скарги.

Доводи Державного агентства рибного господарства України на те, що Держрибагентство не є суб`єктом призначення позивача, відповідно і виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути реалізована є необґрунтованими, оскільки згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 у зв`язку з ліквідацією Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області, замінено сторону виконавчого провадження, а саме Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області на його правонаступника - Державне агентство рибного господарства України, так як функції ліквідованого Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області виконує структурний підрозділ Державного агентства рибного господарства - Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області та таке рішення суду набрало законної сили відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018.

Згідно частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо доводів ОСОБА_1 в частині розрахунків із посиланням на Порядок обчислення середньої заробітної плат такі на думку суду не підлягають до задоволення, оскільки як встановлено вище судом першої інстанції правомірно стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22.04.2018 в межах стягнення не більш як за один рік у відповідності до статті 235 КЗпП України, оскільки позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлялась при зверненні до суду із позовом про поновлення на роботі, а ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області, третя особа, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне агентство рибного господарства України про визнання дій протиправними, зобов`язання скасувати наказ та поновлення на роботі і відповідна ухвала не оскаржена позивачем.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржників.

Колегія суддів дійшла висновку, що враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, позовні вимоги задоволення частково правомірно, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного агентства рибного господарства України - залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №260/1144/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 09.08.2019