Справа № 520/9807/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р.Справа № 520/9807/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 25.02.19 року по справі № 520/9807/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.05.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністратиніого суду від 18 лютого 2019 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано вимогу про сплату боргу № Ф-3-25 від 03.05.2018 року, складену Головним управлінням ДФС у Харківській області. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області .

ГУ ДФС у Харківській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу, вважає рішення таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 1 ч. 2 ст. 6, ст. 4 Закону України від 07.08.2010 №2464 , рішення суду першої інстанції прийнято без дотримання законодавчого змісту норм наведених правових актів щодо спірних відносин, з наданням невірної правової оцінки обставинам справи, що свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від18.02.2019 р., прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити .

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги та ухвалення судом першої інстанції рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року без змін.

Колегія суддів розглядає справу в силу приписів ч.4 ст.229 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), перебуває на податковому обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Позивач є платником єдиного соціального внеску.

03.06.2018 року позивачем отримано вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.05.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 має заборгованість перед Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.03.2017 року у розмірі 15 356,81 грн.

Не погодившись з вказано вимогою про сплату боргу (недоїмки) позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування .

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що на час винесення оскаржуваної вимоги №ф-3-25 від 03.05.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області порушено вимоги законодавства, оскільки платнику ЄСВ в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду направляється вимога про сплату недоїмки виключно на суму зростання боргу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон № 2464).

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Інструкція), затвердженою наказом Мінфіну України за № 449 від 20.04.2015.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464, пп.3 п.1 розділу ІІ Інструкції платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону № 2464 на органи доходів і зборів покладено контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Пунктом 2 pозділу VI Інструкції визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 1 розділу VІ Інструкції встановлено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

За приписами п.2 розділу VІ Інструкції, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з п.3 розділу VІ Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п.4 розділу VІ Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

За приписами п.5 розділу VІ Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

В силу п.6 розділу VІ Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.7 розділу VІ Інструкції якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Матеріали справи свідчать та неспростовно відповідачем , що попередньо позивачем отримано наступні вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску:

26.02.2013 року позивач від УПФУ в Московському районі м. Харкова отримав вимогу про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013 р., в якій зазначено, що станом на 01.05.2013 р. сума недоїмки зі сплати єдиного внеску становить 4 053,03 грн.

26.09.2014 року позивач отримав від ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області вимогу про сплату боргу №ф-48-25 від 07.08.2014 р. якою податковий орган повідомив позивача сума податкового боргу становить 8 970,40 грн.

17.03.2015 року позивачем було отримано вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 09.02.2015 р. на суму 11 039,74 грн., направлену ДПІ в Московському районі м. Харкова.

18.06.2015 року позивач від ДПІ в Московському районі м. Харкова отримав вимогу про сплату боргу №ф-48-25 від 13.05.2015 р. в якій зазначено, що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість з сплати єдиного соціального внеску у розмірі 11 995,39 грн.

27.12.2017 року позивач отримав вимогу про сплату боргу № 3-25 від 13.11.2017 року на суму 11 135,63 грн., направлену ГУ ДФС у Харківській області.

23.04.2018 року позивач отримав вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 має заборгованість перед Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області зі сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) у розмірі 15 359,63 грн.

Вимогу про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013 року позивачем було оскаржено в адміністративному порядку до управління Пенсійного фонду України в Московському районі, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Пенсійного фонду України.

Проте, за результатами адміністративного оскарження зазначену вимогу було залишено без змін.

Податковий орган вказує, що позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-1687 від 21.03.2013 року ще в УПФУ в Московському районі м. Харкова на суму 4 053,03 грн. за період 05.04.2012 року по 01.02.2013 року. Адміністрування єдиного соціального внеску органами доходів і зборів здійснюється з 01.10.2013 року, у зв`язку з чим пенсійний орган передав податковому органу сальдо на початок року, згідно якого заборгованість позивача зі сплати ЄСВ нараховується ще з 2013 року.

В подальшому позивач в судовому порядку оскаржив вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 07.08.2014 р. на суму 8 970,40 грн. та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року у справі №820/5513/15 визнано дії Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області протиправними і скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу № ф-48-25 від 07 серпня 2014 року.

Як вказує апелянт , у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 нараховувався борг зі сплати ЄСВ ще з 2013 року, контролюючим органом було виставлено позивачу податкову вимогу № ф48-25 від 13.05.2015 року.

Так , позивачем в судовому порядку оскаржено вимогу про сплату боргу №ф-48-25 від 13.05.2015 р. та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року у справі № 820/9484/15 визнано дії Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо направлення ФОП ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу №ф-48-25 від 13.05.2015 р. протиправними і скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу №ф-48-25 від 13.05.2015 р.

Позивач оскаржував вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 13.11.2017 р. на суму 11135,63 грн. та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №820/4769/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги - задоволено; скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Харківській області від 13.11.2017 р. №Ф-3-25; стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Позивач також оскаржив в судовому порядку вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р. на суму 15359,63 грн., з яких 14518,04 грн. - недоїмка, 246,95 грн. - штрафи та 594,64 грн. - пеня. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року по справі № 2040/7595/18 скасовано вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р., направлену ОСОБА_1 Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Зазначені судові рішення у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України набрали законної сили.

Тобто, в судовому порядку вимоги про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013 р., №ф-48-25 від 07.08.2014 р. , №ф-48-25 від 13.05.2015 р. , № 3-25 від 13.11.2017 року , №ф-3-25 від 03.04.2018 року скасовані та визнано протиправними дії ДПІ в Московському районі м. Харкова

Відповідно до вимог положень п.7 розділу 6 Інструкції № 449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Згідно п.6.9. Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України № 455 від 09.09.2013 року (наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449) (далі - Інструкція № 455), якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Таким чином, платнику ЄСВ в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду направляється вимога про сплату недоїмки виключно на суму зростання боргу (недоїмки).

Отже, колегія суддів зауважує, що позивачу повинна була бути направлена вимога лише на суму зростання боргу.

З огляду на те, що податковим органом внесено до оскаржуваної вимоги загальну суму заборгованості позивача, колегія суддів приходить до висновку, що на час винесення оскаржуваної вимоги, Головним управлінням ДФС у Харківській області порушено вимоги Інструкції, згідно з п.6.9 якої платнику єдиного внеску в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду направляється вимога про сплату недоїмки на суму зростання боргу.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", до вимоги про сплату недоїмки додається розрахунок суми недоїмки і в разі незгоди з розрахунком зробленим ДПІ платник має право на узгодження її з органами ДПІ або оскаржити вимогу в судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч вимогам зазначеної норми, до надісланої позивачу вимоги не було додано повідомлення-розрахунок суми заборгованості, зробленого у відповідності з чинним законодавством в сфері державного соціального страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вимоги про сплату боргу №ф-3-25 від 03.05.2018 р., направленої ОСОБА_1 Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття вимоги про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р., направленої ОСОБА_1 Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Таким чином, колегія суддів вказує на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в запереченнях на позов та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі № 520/9807/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 12.08.2019 року