Справа № 440/843/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р. Справа № 440/843/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава по справі № 440/843/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 12.02.2019 №2172-51/1602 про сплату податкового боргу з єдиного податку у розмірі 4611,80 грн;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо списання податкового боргу зі сплати єдиного податку у розмірі 4680,00 грн відповідно до статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 по справі № 440/843/19, прийнятим в порядку письмового провадження, позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 12 лютого 2019 року № 2172-51/1602.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Полтавській області щодо нерозгляду заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 1 листопада 2018 року про списання боргу.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Полтавській області (; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) від 1 листопада 2018 року про списання боргу з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про зобов`язати Головного управління ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання податкового боргу зі сплати єдиного податку у розмірі 4680,00 грн відповідно до статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.13 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.13 за №1844/24376, відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 2689,40 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень сорок копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 по справі № 440/843/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що станом на 19.10.2018 в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг зі сплати єдиного внеску в сумі 1437,19 грн, без урахування штрафних санкцій та пені, який виник за рахунок щомісячних нарахувань зі строками сплати 20.10.2014, 20.11.2014, 20.12.2014, 20.01.2015, 20.02.2015, 20.03.2015, 20.04.2015. У зв`язку зі здійсненням сплати 19.11.2018 сума боргу зменшилась і станом на 30.11.2018 складала 877,19 грн. Однак, станом на 11.02.2019 сума податкового боргу позивача становила 4611,80 грн, у т.ч. за основним платежем - 779,19 грн, пеня - 3832,61 грн. Відсутність у наданій до суду копії інтегрованої картки податкового боргу станом на 11.02.2019, на що звернув увагу суд першої інстанції, пояснюється тим, що станом на 19.03.2019 відбулося злиття інтегрованих карток по єдиному податку (тієї, що отримана з Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області та тієї, що була відкрита у Горішньоплавському відділенні ГУ ДФС у Полтавській області при повторній реєстрації ФОП), та було відкориговано неправомірно нараховану пеню в сумі 3783,18 грн, борг по єдиному внеску склав 664,98 грн, сума пені склала 97,48 грн. На вимогу суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 18.03.2019, була надана вже відкоригована ІКП, оскільки відокремити попередні ІКП було неможливо. Разом з тим, борг у позивача наявний і станом на дату злиття (19.03.2019) складав 664,98 грн - за основним платежем та 97,48 грн - пеня. У зв`язку з чим, оскільки податковий борг у повному обсязі не сплачено, вважає, що відповідачем було правомірно виставлено ФОП ОСОБА_1 оскаржувану вимогу від 12.02.2019 № 2172-51/1602.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець з 26.08.2008. У період з 01.01.2012 по 20.04.2015 позивач перебувала на обліку як платник податків у Алчевській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області.

Довідкою Північного відділення Луганської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області від 16.05.2018 № ФОП/180/12-36, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 17-18), підтверджено, що на момент зняття ФОП ОСОБА_1 з обліку у Луганській ОДПІ згідно АС "Податковий блок" за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) у загальному розмірі 6413,41 грн, що виникла за період з 20.10.2014 по 20.12.2016.

20.04.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис №5005537 про припинення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності за власним рішенням (а.с. 17).

13.05.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис №0006030 про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (а.с. 16).

З 13.05.2016 позивач перебуває на обліку як платник податків у Горішньоплавнівському (Комсомольському) відділенні Кременчуцької ОДПІ (зворотній бік а.с. 16) та є платником єдиного податку першої групи, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією витягу з Реєстру платників єдиного податку від 14.09.2017 №665 (а.с. 15).

01.11.2018 позивач надіслала Головному управлінню ДФС у Полтавській області заяву про списання податкового боргу (а.с. 21, у т.ч. зворот), до якої додала копії сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №№8160, 8161, виданих 22.06.18 Полтавською торгово-промисловою палатою (а.с. 19, 20).

Відомості про розгляд цієї заяви відповідачем не надані.

12.02.2019 Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу №2172-51/1602, якою повідомлено ФОП ОСОБА_1 про наявну станом на 11.02.2019 суму податкового боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 4611,80 грн (у т.ч., 779,19 грн - основний платіж, 3832,61 грн - пеня) /а.с. 22/.

Не погодившись із вказаною вимогою, ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про її скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не розглянуто заяву ФОП ОСОБА_1 . від 01.11.2018 про списання вказаного податкового боргу. За висновком суду першої інстанції, податковий борг позивачки зі сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року в розмірі 1525,29 грн є безнадійним в силу положень підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, пп.4 п.2.1 розділу ІІ Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577. Крім того, за даними інтегрованої картки платника податків, у позивача за період з 01.06.2016 по дату формування спірної податкової вимоги була відсутня заборгованість, а отже, оскаржувана вимога є протиправною.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання вчинити дії щодо списання податкового боргу зі сплати єдиного податку у розмірі 4680,00 грн, суд першої інстанції виходив з передчасності цих вимог, оскільки рішення за заявою позивача від 01.11.2018 про списання боргу відповідачем не прийнято.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

За визначенням підпунктів 14.1.153, 14.1.156, 14.1.175 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 59.1, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.17 №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.17 за №902/30770 (надалі - Порядок №610), податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №610 визначено, що податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.

Як визначено пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пп.101.2.4 п.101.2 ст.101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

У відповідності до підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.13 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.13 за №1844/24376 (надалі - Порядок №577), факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Пунктами 4.1, 4.2 Порядку №577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Розпорядженням від 30.10.2014 №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження до зазначених населених пунктів належить у тому числі і м. Алчевськ (Алчевська міська рада) Луганської області.

Крім того, згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р місто Алчевськ Луганської області віднесено до населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція.

Верховною Радою України прийнято Закон від 02.09.2014 №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", статтею 10 якого визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За твердженням відповідача, станом на 19.10.18 податковий борг ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного податку з фізичних осіб складав 1437,19 грн. При цьому, цей борг виник у зв`язку з несплатою позивачем щомісячних нарахувань у розмірі 226,55 грн зі строком сплати 20.10.14, 20.11.14, 20.12.14, 20.01.15, 20.02.15, 20.03.15, 20.04.15.

Тобто, відповідачем фактично обліковано податковий борг, що виник у період перебування ФОП ОСОБА_1 на обліку як платника податків у Північному відділенні Луганської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області (а.с. 17-18).

При цьому, у цей період місто Алчевськ, у якому фактично проживала та була зареєстрованою позивач, відносилось до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Залученою до матеріалів справи копією сертифіката №8160 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 22.06.2018 №257/02-06, виданого Полтавською торгово-промисловою палатою, підтверджено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період з 01.07.2014 по 20.04.2015 щодо виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного податку (а.с. 20).

З урахуванням наведеного, податковий борг ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року у загальному розмірі 1525,29 грн є безнадійним податковим боргом у розумінні пп. 101.2.4 п.101.2 ст.101 ПК України та пп.5 п.2.1 розділу ІІ Порядку № 577.

З огляду на викладене, податковий борг, що виник за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, не може бути предметом стягнення, відповідно, на нього не може бути виставлена податкова вимога.

У свою чергу, підстави для нарахування позивачу податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб з 20.04.15 відсутні у зв`язку з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності за власним рішенням, що не заперечується відповідачем.

Доводи відповідача про те, що станом на 11.02.2018 (дата, що передує дню виставленню оскаржуваної вимоги) у позивача існував податковий борг в розмірі 4611,80 грн., у т.ч. основний платіж - 779,19 грн., пеня - 3832,61 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наведені доводи не підтверджені документально.

Так, за даними інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 , копія якої надана до матеріалів справи (а.с.39-52), станом на дату формування податкової вимоги за особовим рахунком позивача обліковувалась переплата з єдиного податку у розмірі 106,31 грн /а.с. 48/.

Таким чином, заборгованість зі сплати єдиного податку у позивача на дату формування спірної податкової вимоги була відсутня, а відтак, відсутні й фактичні підстави для формування вимоги.

Доводи відповідача про те, що до суду першої інстанції була надана вже відкоригована ІКП (після злиття), в якій не відображався податковий борг, що виник за ІКП, яка велась у Луганській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, в силу приписів ч.2 ст.77 КАС України не звільняють відповідача від обов`язку доведення наявності у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу як підстави для винесення оскаржуваної вимоги.

Водночас, як вбачається зі змісту наданого відповідачем розрахунку податкового боргу ФОП ОСОБА_1 (а.с. 53), станом на 17.01.2019 податковий борг зі сплати єдиного податку в загальному розмірі становив 4401,54 грн, з них: 568,93 грн - основний платіж, 3832,61 грн - пеня.

При цьому, виходячи зі змісту вказаного розрахунку та інтегрованої картки (а.с.48), відповідні нарахування пені проведені на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 12.12.2011 №13456, що є підставою для висновку про здійснення нарахування пені на безнадійну суму податкового боргу, оскільки зазначена заява стосувалась здійснення позивачем підприємницької діяльності на території проведення антитерористичної операції до моменту припинення підприємницької діяльності у квітні 2015 року.

Як підтвердив сам відповідач в апеляційній скарзі, в зв`язку з помилковими даними ЄДРПОУ щодо закриття підприємницької діяльності, при поданні заяви на спрощену систему оподаткування ФОП ОСОБА_1 з 01.06.2016 згідно даних АІС «Податковий блок» вважалася такою, що є платником єдиного внеску з 01.01.2012, а не з дати повторної реєстрації (01.06.2016).

Після надходження ІКП позивачки з Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (28.12.2017) було відкориговано неправомірні нарахування по єдиному податку за період, коли ФОП ОСОБА_1 не здійснювала підприємницьку діяльність (з травня 2015 року по грудень 2017 року) за основним платежем - 12030,52 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6808,32 грн., однак, про коригування пені відповідачем в апеляційній скарзі не вказано.

Таким чином, пеня розпочала нараховуватися з моменту припинення позивачем платежів у 2014 році, та продовжувала нараховуватися до моменту злиття ІКП, незважаючи на припинення позивачкою підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що у спірних відносинах були відсутні фактичні підстави для відображення в інтегрованій картці позивача як заборгованості в сумі 779,19 грн. (безнадійний податковий борг), так і 3822,61 грн. (пеня), а відтак, і для виставлення оскаржуваної вимоги.

Посилання відповідача на те, що станом на 29.03.19 податковий борг ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного податку становить 664,98 грн основного платежу та 97,48 грн пені, колегія суддів відхиляє, оскільки такий борг виник вже після формування спірної податкової вимоги не був підставою для її формування.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірності вимоги від 12.02.2019 №2172-51/1602 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати єдиного податку у загальному розмірі 4611,80 грн, у т.ч.: 779,19 грн - за основним платежем та 3832,61 грн пені, що є підставою для визнання протиправною та скасування цієї вимоги.

Щодо висновку суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви ФОП ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 року про списання податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 01.11.18 надіслала на адресу Головного управління ДФС у Полтавській області заяву про списання податкового боргу (а.с. 21), до якої додала копії сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №№8160, 8161, виданих 22.06.2018 Полтавською торгово-промисловою палатою (а.с. 19, 20).

Однак, відповідачем на вимогу суду першої інстанції, викладену в ухвалі про відкриття провадження від 18.03.2019, не надано відомостей про розгляд цієї заяви.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому в силу положень частини третьої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною восьмою цієї статті визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч.5 ст.77 КАС України).

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 від 1.11.18 про списання податкового боргу у відповідності до вимог Порядку №577, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що така заява контролюючим органом не розглянута. Доказів протилежного відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

За приписами п.101.5 ст.101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктами 4.1, 4.2 Порядку №577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Однак, відповідачем не списано безнадійного податкового боргу ФОП ОСОБА_1 та не прийнято жодного рішення за її заявою, у т.ч. про відмову у списанні податкового боргу.

Колегія суддів зауважує, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи, що відповідачем не розглянуто заяви ФОП ОСОБА_1 про списання безнадійного податкового боргу від 01.11.2018, та не реалізовано своїх повноважень наданих статтею 101 ПК України та пунктами 4.1, 4.2 Порядку №577, беручи до уваги, що підстави для такого списання (висновки Торгово-промислової палати Полтавської області від 22.06.2018) позивачем повідомлені (подані) саме разом із вказаною заявою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДФС у Полтавській області щодо нерозгляду заяви ФОП ОСОБА_1 . від 01 листопада 2018 року про списання боргу та зобов`язання відповідача розглянути зазначену заяву з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 по справі № 440/843/19 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий