Справа № 120/2472/19-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у забезпеченні позову

09 серпня 2019 р. Справа № 120/2472/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі ОСОБА_1 , розглянувши у м. Вінниці в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення його позову до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Південного територіального квартино-експлуатаційного управління та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартино-експлуатаційного управління, про визнання частково протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування пункту 12 параграфу 10 наказу Міністерства оборони України від 04.06.2019 № 309 про звільнення позивача з військової служби у відставку за віком з посади начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі КЕВ м. Вінниці).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом Міністерства оборони України від 26.05.2017 № 358 позивача було звільнено з військової служби та займаної посади (начальника КЕВ м. Вінниці) у відставку. На підставі цього наказу начальником Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління прийнято наказ від 14.06.2017 № 111 про виключення позивача зі списків особового складу КЕВ м. Вінниці з 18.08.2017. Однак рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі № 802/1107/17-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2019, вищезазначені накази визнано протиправними та скасовано. Позивач заначає, що судове рішення про його поновлення не виконувалось. Водночас 23.07.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу надано копію витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 04.09.2019 № 309. Згідно з пунктом 11 параграфу 9 цього наказу скасовано пункт 17 наказу від 26.05.2017 № 358 та поновлено позивача на військовій службі на посаді начальника КЕВ м. Вінниці. Поряд з цим, наступним пунктом вказаного наказу, а саме пунктом 12 параграфу 10 позивача звільнено з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». В цій частині наказ відповідача позивач вважає незаконним і таким, що суперечить порядку виконання судового рішення про його поновлення на посаді. Відтак за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 06.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.00 год. 05.09.2019. Цією ж ухвалою на підставі положень ст. 49 КАС України до участі у справі як третіх осіб без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Південне територіальне квартино-експлуатаційне управління та КЕВ м. Вінниці.

08.08.2019 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 12 параграфу 10 наказу Міністерства оборони України від 04.06.2019 № 309. Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що вказаним пунктом наказу відповідача його звільнено з військової служби. Відтак, за відсутності заходів забезпечення позову, у випадку задоволення судом позовних вимог відновлення порушених прав позивача буде потребувати значних зусиль, часу та витрат. При цьому позивач зазначає, що попереднє судове рішення про поновлення його на службі виконувалось майже рік. Крім того, на думку позивача, очевидними є ознаки протиправності оспорюваного рішення відповідача.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу положень ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Встановлено, що предметом спору у цій справі є перевірка законності пункту 12 параграфу 10 наказу Міністерства оборони України від 04.06.2019 № 309, яким позивача звільнено з військової служби у відставку за віком з посади начальника КЕВ м. Вінниці на підставі п. «в» (за віком) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Водночас суд зауважує, що пунктом 11 параграфу 9 вказаного наказу позивача було поновлено на військовій службі на посаді начальника КЕВ м. Вінниці.

Таким чином, у випадку вжиття заходів забезпечення позову та, відповідно, зупинення дії пункту 12 параграфу 10 наказу Міністерства оборони України від 04.06.2019 № 309, вважатиметься чинним пункт 11 параграфу 9 цього наказу.

Отже, в такому разі спір між сторонами фактично вирішується наперед, оскільки позивач буде поновлений на військовій службі на посаді начальника КЕВ м. Вінниці ще до постановлення рішення у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Відтак при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене та враховуючи обставини справи і характер спірних правовідносин, суд доходить висновку, що внаслідок зупинення дії оспорюваного рішення спір між сторонами фактично буде вирішений без розгляду справи по суті. Тобто, застосування такого заходу забезпечення позову фактично є рівнозначним задоволенню позовних вимог, що є недопустимим.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанціх) № 2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді. Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками виконанням службових обов`язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, суд зважає на Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, згідно з якими рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Натомість заявник не навів достатнього обґрунтування щодо очевидності небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам. Водночас посилання у клопотанні на те, що невжиття обраного заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист та поновлення прав позивача, переважно ґрунтується на припущеннях та не свідчить про те, що відсутність заходів забезпечення позову в майбутньому може призвести до неможливості поновлення прав та інтересів позивача у визначеному законом порядку.

Також суд враховує, що до заяви про забезпечення позову не додано доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист (поновлення) порушених прав та інтересів позивача.

Щодо посилань заявника на те, що у випадку задоволення судом позовних вимог відновлення прав позивача потребуватиме значних зусиль, часу та витрат, то суд зауважує, що це не охоплюється визначеними законом підставами для забезпечення позову.

Крім того, передчасними і такими, що об`єктивно не підтверджуються слід вважати посилання позивача на очевидну протиправність оспорюваного рішення, тоді як доводи, наведені у позовній заяві, належить перевірити під час розгляду справи по суті.

Отже, судом не встановлено існування обставин для забезпечення позову, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України. Відтак у задоволенні заяви позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в адміністративній справі № 120/2472/19-а.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала в повному обсязі складена 09.08.2019.

Суддя Сало Павло Ігорович