Справа № 180/1811/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 180/1811/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року (головуючий суддя - Тананайська Ю.А.) про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - Відповідач) в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійснені перерахунку пенсії з 01.04.2012 року на підставі діючої на той час редакції ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» №2262-12 від 09.04.1992 з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ГУМВС України у Луганській області від 27 серпня 2012 року № 82/16421;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2012 року на підставі діючої на той час редакції ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» №2262-12 від 09.04.1992 з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ГУМВС України у Луганській області від 27 серпня 2012 року № 82/16421;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести відповідні виплати його пенсії з 01.04.2012 року з вирахуванням проведених виплат.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено (т.1, а.с.37-41).

21 вересня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року (т. 1, а.с. 206-207).

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року - відмовлено (т. 2, а.с. 115-121).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 133-135).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд:

- скасувати ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами;

- скасувати постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року та закрити провадження у справі №180/1811/17.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що предмет та підстава позову по справі №2а-604/12/1213 та по справі №180/1811/17 є ідентичними.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в заяві обставини не можуть бути визнані нововиявленими обставинами в розумінні ст. 361 КАС України, зокрема через те, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спір про той самий предмет і з тих самих підстав вже був предметом судового розгляду заявником не надано.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, однак вважає, що підстави для такої відмови полягають в наступному.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1, ч. 1 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Стаття 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює перелік вичерпних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто, судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Згідно ч. 4 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Тобто, не вважаються нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, зокрема обставини, на які посилається заявник в своїй заяві, не можуть визнаватися нововиявленими.

Згідно ч.6 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ст. 362 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які:

1) об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи;

2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 361 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Зокрема, п. п. 5 і 6 ч. 2 ст. 364 КАС України встановлено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Так, при перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами важливим є не порушення балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року за № 7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження.

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

З аналізу вищевикладеного випливає те, що істотними обставинами справи можуть бути такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі суду, особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які беруть участь у справі, ні суду, який розглядав її та вирішував спір по суті.

З матеріалів справи встановлено, що Відповідач вважає нововиявленою обставиною те, що спір про той самий предмет і з тих самих підстав вже був предметом судового розгляду.

На підтвердження вказаного Відповідач посилається на постанову Ленінського районного суду міста Луганська від 31 жовтня 2012 року по справі 2а-604/12 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі №2а-604/12/1213.

Відповідач зазначає про те, що про існування вказаних судових рішень дізнався 03.09.2018 року, коли на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі №2а-604/12/1213.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що учасниками справи №2а-604/12/1213 були ОСОБА_1 (Позивач) та Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Відповідач) (т. 1, а.с. 213-215).

При цьому, в ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі №2а-604/12/1213 вказано, що представник Відповідача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у справі матеріалами (т. 1, а.с. 213 зв. бік).

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі №2а-604/12/1213 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18.01.2013 року.

Вказані обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області, як Відповідач по справі, до 10.01.2013 року вже було обізнане з тим, що в Донецькому апеляційному адміністративному суді розглядається адміністративна справа №2а-604/12/1213 за участю останнього, та з 18.01.2013 року мало безперешкодну можливість ознайомитись з результатом розгляду вказаної справи.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області про те, що у останнього відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових спорів за участю ОСОБА_1 до листопада 2014 року, з огляду на зміну місця знаходження внаслідок проведення антитерористичної операції на території частини Луганської та Донецької областей, у зв`язку з тим, що зміна місця знаходження жодним чином не перешкоджала останньому звернутись за отриманням інформації щодо наявності судових справ за участю Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області до Єдиного державного реєстру судових рішень та/або до органів судової влади.

Більш того, з доводів Відповідача випливає те, що саме з Єдиного державного реєстру судових рішень останнім було виявлено рішення по справі №2а-604/12/1213, однак не надано доказів того, коли саме відбулась ця подія та чи вживались Відповідачем заходи щодо знаходження такої інформації до прийняття судом першої інстанції постанови від 21.11.2017 року по справі №180/1811/17.

Також, суд апеляційної інстанції вважає невмотивованим посилання Відповідача на те, що нововиявлені обставини виникли саме 03.09.2018 року з моменту, коли на адресу останнього надійшла ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі №2а-604/12/1213, оскільки вказана ухвала надійшла на запит Відповідача, направлений до Донецького апеляційного адміністративного суду лише 21.08.2018 року (а.с. 209), тобто вже після прийняття судом першої інстанції постанови від 21.11.2017 року по справі №180/1811/17 без надання доказів на підтвердження відсутності об`єктивної можливості направити такий запит раніше ніж 21.08.2018 року.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Відповідачем не дотримано обов`язкової умови для визнання обставини нововиявленою, а саме не доведено та не підтверджено належними доказами те, що обставина існування ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року у справі №2а-604/12/1213 не була відома і не могла бути відома на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для перегляду постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року у справі №180/1811/17 за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було об`єктивно, повно, всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення вказаного питання, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, ухвала суду першої інстанції у даній справі від 20 травня 2019 року прийнята без порушення норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає залишенню без змін.

Доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року в адміністративній справі №180/1811/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року в адміністративній справі №180/1811/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 12 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова