Справа № 480/319/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р.Справа № 480/319/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

представника відповідача Сапсай С ОСОБА_1 .

представника позивача Чемолосова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з питань праці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 31.05.2019 року по справі № 480/319/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор"

до Державної служби України з питань праці третя особа Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" (далі позивач, ТОВ «ВКК «Електрифікатор») звернулося до суду з позовом до Державної служби України з питань праці (далі - відповідач, Держпраці України), третя особа - управлення Держпраці в Сумській області, в якому просив визнати протиправною відмову Державної служби України з питань праці, зазначену в листі від 12.11.2018 № 9023/3/12-ДП-18 в продовженні дії дозволу № 1195.13.30, виданого ТОВ "ВКК "Електрифікатор" на п`ять років та зобов`язати Державну службу України з питань праці продовжити строк дії дозволу № 1195.13.30, виданого ТОВ "ВКК "Електрифікатор" на п`ять років.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" до Державної служби України з питань праці, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов`язано Державну службу України з питань праці розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" від 02.10.2018, отриману Державною службою України з питань праці 17.10.2018 №11744/0/2-ДП-18, щодо продовження строку дії дозволу № 1195.13.30, виданого товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" 12.11.2013 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань праці (м. Київ, вул. Десятинна,14,і.к. 39472148) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" (м. Суми, вул. Гагаріна, 20, оф. 2, і.к. 36550495) судовий збір в розмірі 1971 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ВКК "Електрифікатор" отримало дозвіл № 1195.13.30 на виконання робіт підвищеної небезпеки на п`ять років (з 12.11.2013 по 11.11.2018). У жовтні 2018 позивач звернувся до Державної служби України з питань праці для продовження дії дозволу.

Листом від 12.11.2018 Держпраці України відмовила у продовженні дозволу посилаючись на акт перевірки управління Держпраці у Сумській області від 22.03.2017 № 05-34/193 щодо порушення позивачем вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, а також подання заяви не за затвердженою формою.

Позивач не погоджується із таким рішенням Держпраці України, оскільки відповідачем не зазначено, які саме порушення він вважає порушенням умов дозволу № 1195.13.30, допущених саме при виконанні випробування електричного устаткування електричних станцій та мереж, технологічного електрообладнання напругою понад 1000 В, а тому вважає відмову у продовженні строку дії дозволу неправомірною.

Зобов`язуючи Державну службу України з питань праці розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" від 02.10.2018, отриману Державною службою України з питань праці 17.10.2018 №11744/0/2-ДП-18, щодо продовження строку дії дозволу № 1195.13.30, виданого товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" 12.11.2013 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача від 02.10.2018 року по змісту та необхідним реквізитам відповідає додатку 5 Порядку №1107, а відповідач, отримавши вказану заяву, не розглянув її по суті, лист відповідача від 12.11.2018 року не містить рішення про відмову у її задоволенні, при цьому у листі від 12.11.2018 року відсутнє посилання на те, які саме порушення позивача відносно наданого дозволу, зазначені у п. 15 Порядку №1107, є безумовною підставою для не розгляду заяви по суті.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.21 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII, роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Строк дії дозволу становить, зокрема: на виконання робіт або на експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - п`ять років (з подальшим його продовженням).

Процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання Держпраці та його територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки визначає Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107.

Відповідно до п. 15 Порядку №1107 строк дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки або на експлуатацію машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки становить п`ять років.

Строк дії дозволу продовжується органом, що його видав.

У разі коли під час строку дії дозволу роботодавцем не порушено його умов, строк дії такого дозволу продовжується на наступні п`ять років на підставі заяви роботодавця, поданої за формою згідно з додатком 5, та оригіналу дозволу.

Якщо під час строку дії дозволу роботодавцем порушено його умови, зокрема не дотримано вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у пункті 1 додатка 2, чи допущено виникнення аварій та/або нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом, із смертельними або тяжкими наслідками, строк дії дозволу продовжується на підставі зазначеної заяви, оригіналу дозволу і нового позитивного висновку експертизи щодо додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання зазначених у дозволі робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки.

При цьому, пунктом 1 додатка 2 визначені наступні види робіт підвищеної небезпеки: технічний огляд, випробування, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатках 3 і 7 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки.

Аналіз вищевикладених норм Закону України «Про охорону праці» та Порядку №1107 дають підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою при продовженні строку дії дозволу є обов`язкове дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки та не допущення виникнення аварій та/або нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом, із смертельними або тяжкими наслідками.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до Державної служби України з питань праці з заявою від 02.10.2018 року на продовження строку дії дозволу від 12.11.2013 року № 1195.13.30, яка була отримана відповідачем 17.10.2018 року (а.с.57). До заяви було додано оригінал дозволу від 12.11.2013 року № 1195.13.30.

Листом від 12.11.2018 року Державна служба України з питань праці України, пославшись на акт перевірки управління Держпраці у Сумській області від 22.03.2017 № 05-34/193 щодо порушення позивачем вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, а також подання заяви не за затвердженою формою, повернула позивачу оригінал дозволу від 12.11.2013 року № 1195.13.30 та зазначила, що питання щодо продовження строку дії дозволу розгляне на підставі оновленої заяви за формою згідно додатку 5 до Порядку №1107 і нового позитивного висновку експертизи щодо додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання зазначених у дозволі робіт підвищеної небезпеки.

Між тим, у листі від 12.11.2018 року взагалі відсутнє посилання, які саме порушення були допущені позивачем під час дії дозволу і які є безумовною підставою для не розгляду заяви по суті.

Колегія суддів зазначає, що у листі від 12.11.2018 року відповідач зазначає про наявність інформації, наданої Управлінням Держпраці у Сумській області згідно акту перевірки від 22.03.2017 №05-34/193, в якому відображені відповідні порушення.

Разом із тим, відповідачем не враховано ті обставини, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 у межах справи № 818/1207/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, встановлено необгрунтованість висновків перевіряючих, зазначених в акті перевірки від 22.03.2017 (на які посилається відповідач у листі від 12.11.2018).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у листі від 12.11.2018 року не обгрунтовано, які саме порушення, зазначені в п. 15 Порядку №1107, позивачем було допущено під час дії дозволу, на підставі яких саме висновків відповідач вимагав від позивача навий позитивний висновок експертизи щодо додержання законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання зазначених у дозволі робіт підвищеної небезпеки.

Натомість, зазначений пункт Порядку № 1107 визначає обов`язок подачі такого позитивного висновку експертизи лише у випадку недотримання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки саме під час виконання зазначених у дозволі робіт підвищеної небезпеки.

Такі обставини у листі від 12.11.2018 року не відображені.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення відповідача прийнято необгрунтовано, оскільки доводи відповідача, викладені у листі від 12.11.2018 року не ґрунтуються на належних та допустимих доказах щодо не дотримання позивачем під час дії дозволу вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки.

Строк дії раніше виданого дозволу спливає 12.11.2018 року, позивач правомірно та своєчасно звернуся до відповідача із заявою про продовження строку дії дозволу № 1195.13.30.

Стосовно посилання відповідача, що позивач звернувся до Управління із заявою, поданою не за формою згідно з додатком 5 Порядку № 1107, суд зазначає наступне.

Форма та зміст заяви на продовження строку дії дозволу передбачено додатком 5 до Порядку № 1107.

Матеріалами справи підтверджується, що заява позивача від 02.10.2018 року, зареєстрована у відповідача 17.10.2018 року за №11744/0/2-ДП-18 по змісту та необхідним реквізитам відповідає додатку 5 Порядку №1107.

В наявності назва та прізвище керівника органу, якому адресована заява, реквізити дозволу, найменування виду робіт підвищеної небезпеки, найменування устаткування підвищеної небезпеки, наявна інформація та відомості про роботодавця (найменування юридичної особи, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ, прізвище, ім`я та по батькові керівника, номер телефону, адреса електронної пошти). Додатком зазначено оригінал дозволу та його реквізити. Міститься підпис, ініціали та прізвище посадової особи товариства.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, що реалізуючи Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження. Разом з тим Суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки захист прав повинен бути не лише формальним, але й реальним. Також надмірні формальності не можуть покладатися в основу рішень адміністративного органу, якими б заперечувалася сутність змісту конституційно гарантованого права. Адже форма, відповідно до вимог поваги до прав людини та принципу сприяння, не має підміняти зміст, зокрема, в ситуації, коли під час прийому документа його можна привести у відповідність до формальних вимог Закону.

У листі від 12.11.2018 року відповідачем не зазначено які саме відомості, передбачені додатком 5 Порядку № 1107, були відсутні у заяві позивача від 02.10.2018 року.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що подана позивачем заява від 02.10.2018 року не містила інформації про порушення умов дозволу, інформації про тип або марку, номер партії машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а тому не відповідала додатку 5 до порядку №1107 колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки згідно додатку 5 до порядку №1107 така інформація зазначається за наявності.

Таким чином відповідач мав розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення по суті даної заяви.

Відповідач, отримавши заяву позивача від 02.10.2018 року, по суті її не розглянув, а повернув без розгляду.

Враховуючи те, що відповідачем не було розглянуто по суті подану заяву позивача колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання відповідача розглянути заяву товариства та прийняти відповідне рішення по суті даної заяви у відповідності до п. 15 Порядку №1107.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 12.02.2019 року по справі № 9901/643/18, в підтвердження того, що суд першої інстанції зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.10.2018 року протиправно втрутився у дискрецію (компетенцію) відповідача колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказане рішення стосується інших правовідносин, ніж ті, що склалися у цій справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року по справі № 480/319/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 09.08.2019 року