Справа № 820/1822/16
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №820/1822/16

адміністративне провадження №К/9901/12097/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року (суддя: Самойлова В.В.) та на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року (судді: Сіренко О.І., Любич Л.В., Спаскіна О.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання прийняти на службу, зобов`язання зарахування стажу до вислуги років, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних- вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області (далі - ліквідаційна комісія, відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач 2, ГУ Нацполіції в Харківській області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУМВС України в Харківській області від 3 березня 2016 № 5 о/с в частині звільнення позивача згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил за статті 64 "г" /через скорочення штатів/ з посади начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області;

- зобов`язати відповідача або правонаступника прийняти його на службу до Головного управління Національної поліції в області відповідно фаху на рівнозначну, вищу або нижчу посаду від тієї, яку він обіймав працюючи, до дня звільнення та присвоїти відповідне звання - підполковник поліції, шляхом видання відповідних наказів;

- зобов`язати зарахувати йому час з 6 листопада 2015 року до дати призначення в Національну поліцію до вислуги років;

- стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на його користь компенсацію за матеріальну шкоду за користування юридичними послугами.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області від 3 березня 2016 року № 5 о/с щодо звільнення згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил за статтею 64 "г" /через скорочення штатів підполковника міліції ОСОБА_1 /М-183023/, начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області з 6 листопада 2015 року.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області з 6 листопада 2015 року.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області та Головне управління Національної поліції в Харківській області вирішити питання щодо зарахування ОСОБА_1 до тимчасового штату Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 6 листопада 2015 року по день поновлення на службі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року та прийнято нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області - т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області Дмитрієва А.А. від 3 березня 2016 року № 5 о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1 з посади начальника тренінгового центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області з 6 листопада 2015 року.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області внести зміни до наказу № 5 о/с від 3 березня 2016 року щодо дати звільнення ОСОБА_1

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 6 листопада 2015 року по дату звільнення та вирішити питання щодо зарахування до вислуги років періоду з 6 листопада 2015 року по дату звільнення. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року і прийняти нову, якою змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру суми стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та судових витрат.

Скаргу мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не звернув увагу на те, що апеляційна скарга на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року подана одночасно одним документом від двох різних суб`єктів владних повноважень, а саме від Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, чим порушено рівність усіх учасників адміністративного процесу.

Вказував, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у справі за даним позовом залишено без руху через несплату кожним апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги. Надав строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги та роз`яснив, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, буде повернута скаржникам.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у справі за даним позовом з підстави надання останнім платіжного доручення № 2410 від 3 жовтня 2016 року щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Проте, апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, у зв`язку з несплатою судового збору, не повернуто скаржнику. Натомість, враховуючи те, що зазначена апеляційна скарга подана в єдиному документі разом з Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, позивач вважає, що Ліквідаційна комісія фактично прийняла участь в апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції.

На переконання позивача, надані відповідні привілеї іншій стороні адміністративного процесу та порушено рівність усіх учасників процесу перед законом та судом, через відсутність меж апеляційних вимог між відповідачами.

Вважає, що несплата Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області судового збору за подання апеляційної скарги є визнанням останньої законності рішення суду першої інстанції та її відмова від участі в адміністративному процесі у повному обсязі.

Тому, розглядаючи апеляційні вимоги Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, які не були предметом апеляційної скарги, Харківський апеляційний адміністративний суд вийшов за межі своїх повноважень і незаконно скасував наказ Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області - т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області Дмитрієва А.А. від 3 березня 2016 року № 5 о/с, який скасований наказом Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області від 28 вересня 2016 року № 30 о/с.

Також посилався на невірний обрахунок розміру суми стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 6 листопада 2015 року по 28 вересня 2016 року, посилаючись на Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. N 499.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області заперечує проти задоволення касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року та вважає вказане рішення законним і обґрунтованим.

Зокрема вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, зазначаючи наступне:

- суд апеляційної інстанції не розглядав апеляційну скаргу Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області;

- Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області не визнавала рішення суду першої інстанції законним, а підтримала апеляційну скаргу Нацполіції у судовому засіданні суду апеляційної інстанції;

- вказував на необґрунтованість доводів касаційної скарги відносно неправомірного прийняття рішення про внесення змін до наказу № 5 від 3 березня 2016 року, який скасований наказом Ліквідаційної комісії від 28 вересня 2016 року № 30 о/с, оскільки такий наказ № 5 скасований на виконання рішення суду першої інстанції в частині негайного виконання щодо поновлення на роботі.

- вказував на необґрунтованість доводів касаційної скарги відносно часу з якого необхідно здійснити обрахунок грошового забезпечення, так як дату звільнення позивача змінено з 6 листопада 2015 року на 3 березня 2016 року.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року та на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року.

15 березня 2018 року касаційні скарги передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: суддя-доповідач Желтобрюх І.Л., суддів Білоус О.В., Стрелець Т.Г.

За результатом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (судді-доповідача) Загороднюка А.Г., (суддів) Єресько Л.О., Соколова В.М.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 5 вересня 1997 року.

За період служби, працював на посадах міліціонера, інструктора з бойової підготовки, інспектора зі службової підготовки відділу охорони Харківського метрополітену, інспектора та старшого інспектора відділу професійної підготовки ГУМВС України в області, викладача, старшого викладача та начальника навчального центру підготовки працівників ОВС ГУМВС України в області та начальника тренінгового центру ГУМВС України в області.

27 жовтня 2015 року наказом ГУМВС України в Харківській області № 576 о/с, підполковника міліції ОСОБА_1 , начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за порушення дисципліни.

Вважаючи наказ про звільнення незаконним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

18 лютого 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/11152/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Харківській області - задоволено. Визнано протиправними та скасовано наказ ГУМВС України в Харківській області № 576 о/с 27 жовтня 2015 року. Поновлено позивача на посаді начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області з 27 жовтня 2015 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постанова в частині поновлення на посаді та стягнення з Головного управління МВС України в Харківській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допущена до негайного виконання.

3 березня 2016 року, на виконання зазначеного судового рішення ГУМВС України в Харківській області, прийнято наказ № 5 о/с, яким з 27 жовтня 2015 року поновлено позивача на посаді начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області з виплатою суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

Одночасно наказом від 3 березня 2016 року № 5 о/с звільнено позивача з роботи за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) у запас Збройних Сил з 6 листопада 2015 року на підставі пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з виплатою компенсації за невикористану частину чергової відпустки за 2015 рік у кількості 20 діб.

Не погоджуючись з наказом ГУМВС України в Харківській області від 3 березня 2016 № 5 о/с в частині звільнення згідно з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил за статті 64 "г" (через скорочення штатів) з посади начальника тренінгового центру ГУМВС України в Харківській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 185 КАС України (чинного на час подачі апеляційної скарги, у редакції до 15 грудня 2017 року) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 10 КАС України передбачає рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з частиною першою статті 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки.

Статтею 50 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частин шостої статті 187 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) до апеляційної скарги додаються її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. До апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Частиною другою статті 189 КАС України передбачено, що отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Частина 1 статті 108 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Нормами частини першої статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2016 року на постанову суду першої інстанції представником відповідачів - Головного управління Національної поліції в Харківській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою від 22 вересня 2016 року Харківський апеляційний адміністративний суд залишив без руху апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у справі за даним позовом з підстав несплати Головним управлінням Національної поліції в Харківській області та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України судового збору.

Запропоновано кожному із заявників апеляційної скарги надати квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1212 , 64 грн.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Головним управлінням Національної поліції в Харківській області подано квитанцію про сплату судового збору № 2410 від 3 жовтня 2016 року.

За результатами виконання ухвали від 22 вересня 2016 року, після перевірки її на відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод Харківський апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року.

Питання про відкриття апеляційного провадження за наслідками перевірки апеляційної скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області не вирішено.

Про це свідчить відсутність будь-якого процесуального рішення апеляційного суду (повернення, відмова у відкритті, відкриття) як в матеріалах справи так і в ЄДРСР.

Розглядаючи апеляційну скаргу ГУНП в Харківській області, суд в порушення частини першої статті 195 КАС України вирішив спір стосовно правовідносин позивача з іншим відповідачем, які не порушують права апелянта. Як наслідок, суд скасував постанову суду першої інстанції в частині, в якій апеляційне провадження не відкривалось.

При цьому суд апеляційної інстанції в постанові від 2 листопада 2016 року зазначає різних апелянтів. Так у вступній частині вказав, що апелянт Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, в описовій Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, в резолютивній частині зазначив, що апелянт ГУНП в Харківській області.

Також апеляційним судом не надано оцінки доводам та доказам, на які посилався апелянт - позивач у своїй апеляційній скарзі. А розгляд апеляційної скарги відповідача - ГУНП в Харківській області проведено поза предмету спору, що стосується саме цього відповідача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Перевіряючи судове рішення суду апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог касаційної скарги, Верховний Суд приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки апеляційній скарзі позивача та розглянув спір в частині, в якій апеляційне провадження не відкривалося.

При цьому, з огляду на викладене, доводи позивача щодо невірного обрахунку розміру суми стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 6 листопада 2015 року по 28 вересня 2016 року наразі є передчасними через невірно визначені межі апеляційного оскарження.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи суду необхідно визначити межі апеляційного перегляду з урахуванням апеляційних скарг за якими відкрито апеляційне провадження, та вирішити питання щодо повернення апеляційної скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області або щодо відкриття апеляційного провадження.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року і направлення справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Судові витрати

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Загороднюк

судді Л.О.Єресько

В.М. Соколов