Справа № 826/8743/15
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8743/15 Суддя першої інстанції: Данилишин В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , осіб, які приєдналися до апеляційної скарги: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Громадської організації «Українська координаційна рада», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Стандарт» про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

У травні 2015 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила зобов`язати відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач проводить будівництво об`єкта без проектної документації, не реагує на приписи та рішення позивача щодо невідповідності об`єкта будівництва отриманому рішенню про дозвіл на будівництво. Крім цього, позивач вказав на те, що приведення самовільно збудованого об`єкта до розмірів, установлених проектною документацією, технічно неможливо без завдання шкоди суміжній секції будинку на АДРЕСА_1, що потребує знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду третя особа - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 , подали апеляційні скарги у яких, зазначаючи про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просять оскаржувану постанову скасувати. Скаржники зазначають, що суд першої інстанції помилково визначив, що об`єкт будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_1 самочинним будівництвом чим порушено вимоги ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України. Крім того, скаржники зазначають, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки у випадку виявлення правопорушення у сфері державного архітектурно-будівельного контролю не видано особі, яка вчинила таке порушення припис про його усунення. Скаржники стверджують, що подання такого припису є необхідною передумовою для звернення відповідача до суду з позовом в порядку ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28 березня 2017 року колегією суддів було залучено до розгляду справи осіб, які приєднались до апеляційної скарги - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 .У.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року скасовано, а справу направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року справу прийнято до провадження даного суду та призначено розгляд апеляційних скарг у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до протоколу судового засідання від 10 липня 2019 року вбачається, що учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до судового засідання не з`явились.

У зв`язку з чим судом відкладено розгляд справи на 31 липня 2019 року.

Однак, у зазначене судове засідання учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, не з`явилися та про причини неявки суду своїх представників не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт відповідачем під час будівництва двоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1. За результатами перевірки складено акт від 14 березня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_2 . ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме: замовником допущено відхилення від проектної документації шляхом добудови мансардного поверху.

Генеральним планом земельної ділянки за зазначеною вище адресою передбачено будівництво двоквартирного житлового будинку загальною площею 597,0 кв.м.

Крім цього, відповідно до Рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради №200 від 15 серпня 2008 року ОСОБА_2 погоджено будівництво двоквартирного житлового будинку загальною площею 597,0 кв.м, житлова площа - 177,0 кв.м. у відповідності до проектної пропозиції, погодженої у відділі містобудування та архітектури м.Буча.

Таким чином з викладеного вище вбачається, що ОСОБА_2 отримано дозвільні документи на будівництво двоквартирного житлового будинку за вищевказаною адресою загальною площею 597,0 кв.м.

Незважаючи на викладене, останнім виконано будівельні роботи з будівництва двоквартирного житлового будинку загальною 1502,0 кв.м.

Розбіжність даних погоджених проектних рішень та фактично виконаних робіт підтверджується копією технічного паспорту Бучанського бюро технічної інвентаризації, виготовленого станом на 22 липня 2011 року.

Незаконні дії забудовника призвели до зміни статусу об`єкта будівництва в цілому.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що будівництво об`єкту розпочато на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, отриманого в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 13 жовтня 2008 року за №711/04-03/08.

На підставі даного акту перевірки Інспекцією складено протокол про адміністративне правопорушення № 33 від 14 березня 2012 року, яким виявлено порушення щодо відхилення у 2010 році від затвердженої документації шляхом добудови мансардного поверху, що призвело до збільшення загальної площі об`єкта до 1502,1 кв.м.

14 березня 2012 року Інспекцією винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 527, якою на ОСОБА_2 накладено штраф 850 грн 00 коп.

Також 28 квітня 2012 року Інспекцією складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) № б/н з вимогою про отримання відповідачем містобудівних умов та обмежень, розроблення проектної документації та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт в термін до 29 серпня 2012 року.

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 20 березня 2015 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 20 березня 2015 року, яким встановлено порушення ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: не виконано припис від 28 квітня 2012 року №б/н - не розроблено проектну документацію та не отримано дозвіл на виконання будівельних робіт (станом на 20 березня 2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області не зареєстровано документів дозвільного характеру на виконання будівельних та підготовчих робіт).

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 20 березня 2015 року складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил №С-2003/4 з метою усунення відповідачем виявлених порушень в термін до 20 квітня 2015 року.

З метою з`ясування обставин стосовно виконання відповідачем вимог припису від 20 березня 2015 року №С-2003/4 21 квітня 2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області видано направлення для проведення позапланової перевірки № 331.15/01, а 24 квітня 2015 року складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1, яким встановлено, що вимоги припису не виконано.

Вказані вище обставини обумовили звернення позивача до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи позивачем доведено, а відповідачем не спростовано того, що проведення будівництва багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 неправомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, відповідно до п. 1 якого Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За змістом ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням..

Аналіз наведених вище положень ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у взаємозв`язку з нормами ч. 1 ст. 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч. 1 ст. 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п. 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача надійшло звернення ГО «Українська координаційна рада», у зв`язку з чим судова колегія приходить до висновку, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області мала законні підстави для проведення перевірки дотриманням відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

28 квітня 2012 року Інспекцією складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) № б/н з вимогою про отримання відповідачем містобудівних умов та обмежень, розроблення проектної документації та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт в термін до 29 серпня 2012 року.

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 20 березня 2015 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 20 березня 2015 року, яким встановлено порушення ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: не виконано припис від 28 квітня 2012 року №б/н - не розроблено проектну документацію та не отримано дозвіл на виконання будівельних робіт (станом на 20 березня 2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області не зареєстровано документів дозвільного характеру на виконання будівельних та підготовчих робіт).

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 20 березня 2015 року складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил №С-2003/4 з метою усунення відповідачем виявлених порушень в термін до 20 квітня 2015 року.

Тобто, органами державного архітектурно-будівельного контролю виконано вимоги ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» складено відповідні приписи про усунення відповідачем порушень чинного законодавства.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянтів про недотримання відповідачем вимог ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З матеріалів справи вбачається, що Державна архітектурно-будівельна інспекції України з метою з`ясування факту виконання відповідачем припису від 20 березня 2015 року №С-2003/4 призначила і провела позапланову перевірку № 331.15/01, за результатами якої складено акт від 24 квітня 2015 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1, яким встановлено, що вимоги припису не виконано.

Станом на момент звернення до суду з вказаним позовом, право на виконання будівельних робіт за вищевказаною адресою замовник - ОСОБА_2 відсутнє, а об`єкт будівництва вважається самочинним і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 лютого 2013 року у справі № 1013/6678/2012, яке набрало законної сили, за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Бучанської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про знесення самовільно побудованої будівлі у задоволенні позову відмовлено.

Під час розгляду цивільної справи судом надано оцінку дозволу на виконання будівельних робіт № 711/04-03/08 від 13 жовтня 2008 року, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт від 14 березня 2012 року, протоколу №33 про адміністративне правопорушення від 14 березня 2012 року, постанови № 527 у справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2012 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) від 28 квітня 2012 року, технічному паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , Державному акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 тощо.

Судом встановлено, що будівництво розпочато на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 711/04-03/08 від 13 жовтня 2008 року, отриманого в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, проектна документація на будівництво розроблена та погоджена у встановленому порядку, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок, проте відповідачем допущено відхилення від проектної документації шляхом добудови мансардового поверху. Разом з тим, у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності саме істотного відхилення від проекту, що має наслідком знесення об`єкту самовільного будівництва.

З огляду на обставини, викладені у судовому рішенні у цивільній справі № 1013/6678/2012, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем розпочато будівництво на підставі дозволу, який не передбачав будівництво мансарди, що призвело до збільшення площі будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав дозвіл № 711/04-03/08 від 13 жовтня 2008 року на виконання будівельних робіт з будівництва двоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації погодженої та зареєстрованої головним архітектором м. Буча. Строк дії дозволу встановлений до ІV кварталу 2011 року.

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12 жовтня 2016 року № 18551/15-43 вбачається, що будівництво об`єкту дослідження - секції багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , на момент проведення експертизи не відповідає вимогам наступних державних будівельних норм та нормативно-правових актів у галузі будівництва:

- ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині відсутності у забудовника зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які належать до І-ІІІ категорії складності;

- п. № 1 Містобудівних умов і обмежень № 24-М від 22 березня 2014 року в частині граничнодопустимої висоти будівлі та пункту 10 «Основні техніко-економічні показники будівництва» в частині поверховості;

- пункту 3.16 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині облаштування нормативно необхідної інфраструктури на ділянці забудови, а саме паркомісць, майданчиків, проїздів тощо, що пов`язано з високою щільністю забудови та браком вільної площі в межах ділянки;

- п. 2.5, 4.10, 4.11 та 4.20 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» в частині застосованих проектних рішень з будівництва об`єкту.

Експертом також зазначено, що чинна нормативна база в галузі будівництва не містить поняття «істотне порушенням будівельних норм і правил», як наслідок, експерти не мають нормативного підґрунтя для кваліфікації виявлених порушень як істотних чи навпаки.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що серед проектної документації, що була надана суду під час отримання дозволу № 711/04-03/08 від 13 жовтня 2008 року на будівництво об`єкту по АДРЕСА_1, в матеріалах справи наявний лише Генеральний план ділянки. Жодної іншої проектної документації додатково ні суду, ні експертам на дослідження не представлено.

За результатами аналізу Генерального плану ділянки та даних натурного обстеження, проведеного в рамках судової експертизи встановлено, що фактична забудова земельної ділянки по АДРЕСА_1 не здійснювалась за проектною документацією, що була надана повноважним органам для отримання дозволу на виконання будівельних робіт № 711/04-03/08 від 13 жовтня 2008 року, так як вказаний дозвіл надавався на будівництво двоквартирного житлового будинку, проте експертами встановлено будівництво багатоквартирного житлового будинку.

За висновком експерта відповідно до наявного Генерального плану забудови ділянки по АДРЕСА_1 передбачалося будівництво двоквартирного житлового будинку площею 597 кв.м. Проте, фактично на ділянці збудовано секцію багатоквартирного житлового будинку загальною площею 1502,1 кв.м.

Водночас, враховуючи існуючі архітектурно-конструктивні рішення секції багатоквартирного житлового будинку, а саме те, що об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 є невід`ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, розташованого на суміжних земельних ділянках, та нерозривно пов`язаний з сусідньою секцією з технічної точки зору (під будинком єдиний фундамент та відсутній деформаційний шов), висновком експертизи підтверджено, що здійснити перебудову існуючого об`єкту будівництва до параметрів індивідуального двоквартирного житлового будинку шляхом зменшення фізичного об`єму без завдання шкоди суміжній секції будинку по АДРЕСА_2 технічно не можливо.

Враховуючи висновок експерта щодо стану незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 та аналізуючи положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що на час звернення позивача до суду будівництво об`єкта повинно було пройти наступні етапи: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт.

Однак, в матеріалах справи наявні лише Містобудівні умови і обмеження №24-М від 22 серпня 2014 року забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 та Завдання на проектування: «Багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1», затверджене відповідачем 25 серпня 2014 року. Технічні умови для інженерного забезпечення об`єкта будівництва в матеріалах справи відсутні та на дослідження експертам додатково не надавались, отже суд приходить до висновку про відсутність такої документації.

Також, в матеріалах справи відсутня будь-яка проектна документація на будівництво саме багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що затвердження 06 жовтня 2014 року відповідачем, як замовником, проекту «Багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1» у головного архітектора проекту фізичної особи-підприємця ОСОБА_18 не надає права на початок робіт по будівництву такого об`єкту, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

У ч. 3 ст. 37 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності» зазначено перелік документів, які необхідно додати до заяви для отримання дозволу для виконання будівельних робіт.

Так, одним з додатків до вказаної заяви мають бути копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд (п. 5 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності»).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об`єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Проте, відповідачем не надано до суду відповідних документів на підтвердження його доводів про наявність у нього всіх необхідних документів при отриманні ним дозволу у 2008 році.

Отже, відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірність проведення будівництва багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

З огляду на зазначені вище обставини справи та вказані правові норми, колегія суддів вважає вірним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Проаналізувавши всі доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , осіб, які приєдналися до апеляційної скарги: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов