Справа № 520/11491/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р.Справа № 520/11491/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шапошник С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 (повний текст складено 14.06.2019, головуючий суддя І інстанції Мороко А.С., м.Харків) по справі № 520/11491/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області), в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення № 3124/31/тр від 07.06.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем транспортний податок за податковий період 2018 рік у сумі 18750,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 є власником автомобіля засіб марки AUDI модель Q7, 2017 року випуску з об`ємом двигуна 2995 куб. см., тип пального - бензин, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 04.04.2018, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі ст.267 Податкового кодексу України було винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 3124/31/тр від 07.06.2018, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за період 2018 рік у розмірі 18750,00 грн., яке позивачем отримано 13.08.2018.

14.08.2018 ОСОБА_2 звернулась до відповідача з листом, в якому просила здійснити перерахунок визначеної податковим повідомленням-рішенням суму транспортного податку за 2018 рік та скасувати вказане рішення, оскільки автомобіль вона придбавала не новий, його вартість на момент придбання становила 702857,42 грн., а тому такий автомобіль не є об`єктом оподаткування, тоді як податковим органом розраховано транспортний податок за 2018 рік із розрахунку вартості нового автомобілю марки AUDI модель Q7. Зокрема, згідно копії вантажно-митної декларації № UA500650/2017/008214 від 27.10.2017 зазначений автомобіль марки AUDI модель Q7, 2017 року випуску, ввезено на митну територію України 27.10.2017, вартість автомобіля склала 26200,00 USD (за офіційним курсом на день митного оформлення 702857,42 грн), яка обумовлена наявністю певних пошкоджень.

Листом ГУ ДФС у Харківській області № 9220/Б/20-40-13-08-23 від 28.08.2018 повідомлено, що відповідно до даних органів внутрішніх справ за позивачем лічиться зареєстрований в Україні легковий автомобіль марки AUDI модель Q7, 2017 року випуску, з об`ємом двигуна 2995 куб. см., тип пального - бензин, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 04.04.2018, який згідно ст. 267 ПК України та переліку Міністерства економічного розвитку та торгівлі України підлягає оподаткуванню, що слугувало підставою для винесення у відношенні позивача податкового повідомлення-рішення форми "Ф" № 3124/31/тр від 07.06.2018 про сплату суми транспортного податку за 2018 рік в розмірі 18750,00 грн, яке є правомірним та не підлягає скасуванню.

Рішенням ДФС України № 18350/Б/99-99-11-02-01-14 від 23.11.2018 за наслідками адміністративного оскарження скаргу позивача залишено без розгляду.

Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Харківській області щодо не здійснення перерахунку транспортного податку за 2018 рік, позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі № 520/8547/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 задоволено заяву ОСОБА_2 про відмову від позову, прийнято відмову ОСОБА_2 від позов, визнано нечинним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі № 520/8547/18, закрито провадження по справі № 520/8547/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що належний позивачу автомобіль є об`єктом оподаткування відповідно до ст.267 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Особливості нарахування та сплати транспортного податку врегульовано положеннями ст.267 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1, п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Законом України "Про Державний бюджет на 2018 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 визначена у розмірі 3723 грн., а тому об`єктом оподаткування у 2018 році стали автомобілі , середньоринкова вартість яких становить понад 1396125 грн.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об`єктів оподаткування транспортним податком встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою 18 лютого 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №66 (далі - Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року за №403.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм слідує, що об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, які відповідають таким критеріям, а саме: 1) з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно); 2) середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) повинен бути зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

Суд зазначає, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

При цьому, розрахунок вартості автомобіля здійснюється Мінекономрозвитку в межах компетенції цього органу виконавчої влади, в той час, як відповідач наділений повноваженням прийняти інформацію від Мінекономрозвитку та визначити на її підставі податкове зобов`язання.

Вказана позиція визначена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 по справі № 26/14499/16, від 29.03.2018 по справі № 820/4876/17.

Колегія суддів звертає увагу, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України визначено що середньоринкова вартість автомобіля позивача становить 2434970,64 грн.

Так, листом № 3805-05/5364-05 від 06.02.2019 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомило, що 1000 куб. см. є еквівалент 1 літру, а тому об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2995 куб. см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра. Автомобіль AUDI з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра з дизельним та бензиновим типом пального, відповідно до 3 та 5 років експлуатації (включно) було включено до Переліку. Інформацію щодо Переліку можна отримати на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку http://www.me.gov.ua.

Розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля AUDI Q7 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, 2017 року випуску, становила: з дизельним типом пального 1907063,32 грн (з ПДВ), з бензиновим типом пального - 2434970,64 грн (з ПДВ).

Таким чином, належний позивачу автомобіль AUDI модель Q7, 2017 року випуску, з об`ємом двигуна 2995 куб. см., тип пального - бензин, є об`єктом оподаткування в межах спірних правовідносин.

Доводи апелянта про те, що автомобіль позивача марки AUDI модель Q7 не може бути об`єктом оподаткування у 2018 році, оскільки він був придбаний не новий, з певними пошкодженнями, а фактична вартість автомобіля відповідно до ВМД № UA500650/2017/008214 від 27.10.2017 становить 702857,42 грн., що є значно менше ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року не можуть бути прийняті до уваги з наступного.

Податковим кодексом України чітко передбачена процедура визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню. При цьому зазначений Кодекс не містить застережень, що при визначенні автомобіля як об`єкта податку на транспорт існує необхідність визначати чітку вартість транспортного засобу з врахуванням його індивідуальних, якісних характеристик, в тому числі з урахуванням дефектів, пошкоджень, стану лако-фарбового покриття, стану салону чи будь-яких інших особливостей конкретного транспортного засобу. Визначальною для віднесення транспортного засобу до об`єкта оподаткування є саме його середньоринкова вартість, яка визначається відповідно до Методики.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що митна декларація не може слугувати належним доказом реальної вартості автомобіля, оскільки даний документ лише підтверджує вчинення договору-купівлі продажу товару за певну ціну в межах іншої країни. При цьому вартість автомобіля може змінюватись при переміщенні його з одного економічного ринку в інший.

А тому контролюючим органом правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення про сплату транспортного податку за 2018 рік.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 по справі № 520/11491/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 по справі № 520/11491/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Калитка