Справа № 440/1632/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1632/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

07.05.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 №Ф-2570-53 на суму 18276,72 грн та від 02.04.2019 №Ф-2570-53 на суму 18131,81 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати ЄСВ, оскільки з 10.01.2019 не перебуває на обліку в контролюючих органах як підприємець та є пенсіонером за віком з грудня 2018 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1632/19, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

24.06.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.44-45), у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що станом на 31.01.2019 за позивачем обліковувався борг з єдиного внеску в сумі 18276,72 грн та на підставі даних інформаційної системи в автоматичному режимі 11.02.2019 було сформовано та направлено вимогу №Ф-2570-53 на суму 18276,72 грн. Станом на 31.03.2019 за позивачем обліковувався борг з єдиного внеску в сумі 18131,81 грн та на підставі даних інформаційної системи в автоматичному режимі 02.04.2019 було сформовано та направлено вимогу №Ф-2570-53 на суму 18131,81 грн.

Сторони у судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у встановленому законом порядку як фізична особа - підприємець, номер запису №0001475 та перебувала на обліку в Карлівській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з 21.03.2007.

10.01.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №3001475 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

З 19.12.2018 позивачу призначено пенсію за віком (а.с.57-58).

Відповідно даних інтегрованої картки платника (далі - ІКП) (а.с.48) позивача по платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) станом на 31.01.2019 обліковувалась недоїмка у розмірі 18276,72 грн.

11.02.2019 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2570-53, якою повідомлено позивача про заборгованість зі сплати єдиного внеску (недоїмку) в розмірі 18276,72 грн (а.с.50).

Відповідно даних ІКП (а.с.47) позивача по платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) станом на 31.03.2019 обліковувалась недоїмка у розмірі 18131,81 грн.

02.04.2019 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2570-53, якою повідомлено позивача про заборгованість зі сплати єдиного внеску (недоїмку) в розмірі 18131,81 грн (а.с.49).

За результатом адміністративного оскарження вищезазначені вимоги залишені без змін, а скарги без задоволення (а.с.27-28, 36-40).

ОСОБА_1 не погодилась з вимогами ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 №Ф-2570-53 на суму 18276,72 грн та від 02.04.2019 №Ф-2570-53 на суму 18131,81 грн , у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваним вимогам ГУ ДФС у Полтавській області, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі - Закон №2464-VI).

Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (підпункт 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI та підпунктом 3 пункту 1 розділу II Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч.5 ст. 8 Закону №2464).

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VІ).

Згідно частини 12 статті 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави суду дійти висновку, що недоїмкою по єдиному соціальному внеску є не лише своєчасно несплачена самостійно визначена платником сума, але й сума єдиного внеску самостійно ненарахована платником. При цьому, у разі неотримання доходу чи нездійснення діяльності у звітному періоді, платник зобов`язаний нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі мінімального страхового внеску. У разі самостійного ненарахування платником належної до сплати суми єдиного внеску, недоїмкою вважається мінімально визначена законом сума.

У 2018 році мінімальний розмір страхового внеску становив 819,06 грн (3723 грн. - мінімальна заробітна плата у 2018 році * 22% = 819,06 грн). Мінімальний розмір внеску страхового внеску за квартал становив - 2457,18 грн.

Відповідно до ІКП позивача судом встановлено, що:

станом на 31.03.2018 за позивачем обліковувалась недоїмка в сумі 8448,00 грн, яка виникла у попередньому періоді (2017 році);

19.04.2018 нараховано 2457,18 грн (за І квартал 2018 року);

19.07.2018 нараховано 2457,18 грн (за ІІ квартал 2018 року);

19.10.2018 нараховано 2457,18 грн за (ІІІ квартал 2018 року);

станом на 31.12.2018 за позивачем обліковувалась недоїмка в сумі 15819,54 грн;

21.01.2019 нараховано 2457,18 грн за (ІV квартал 2018 року);

станом на 30.04.2019 за позивачем обліковувалась недоїмка в сумі 18131,81 грн.

Оскаржуючи вимоги позивач посилається на те, що вона є пенсіонером за віком та відповідно до приписів частини четвертої статті 4 Закону №2464 не повинна сплачувати єдиний внесок.

Як вже зазначалося судом, у відповідності до п. 4 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Разом з тим, згідно частини четвертої статті 4 Закону №2464 особи, зазначені у пункті четвертому частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, у позивача відсутній обов`язок щодо сплати ЄСВ з моменту призначення йому пенсії за віком - 19.12.2018.

Оскільки позивачу пенсію призначено з 19.12.2018, то позивач повинен був сплачувати ЄСВ за І, ІІ, ІІІ та ІV квартали 2018 року.

З 2019 року у відповідача відсутній обов`язок сплачувати ЄСВ.

Водночас, суд роз`яснює позивачу, суми недоїмки котрі виникли до призначення пенсії мають бути сплачені останнім, оскільки їх нарахування відбулось до призначення пенсії.

Судовим розглядом встановлено, що до складу суми недоїмки у спірних вимогах включено суми ЄСВ, що мали бути сплачені позивачем у 2017- 2018 роках самостійно.

Позивачем будь-яких даних про сплату ним єдиного внеску за 2017 - 2018 роки до суду не надано. Виконання ним обов`язку, передбаченого Законом№2464, та у розмірі встановленому Законом №2464, не підтверджено.

Суд зазначає, що у відповідності до п.п.65.10.8 п.65.10 ст.65 Податкового кодексу України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відтак, вимоги ГУ ДФС у Полтавській області від 11.02.2019 №Ф-2570-53 на суму 18276,72 грн та від 02.04.2019 №Ф-2570-53 на суму 18131,81 грн є правомірними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові та інші докази у їх сукупності та надавши їм відповідну оцінку, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

В силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача у даній справі не присуджуються.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Головуючий суддя Г.В. Костенко