Справа № 522/13213/19
Суддя: Донцов Д. Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/796/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Вадуцкій В.І.,

дослідивши матеріали адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Ірану, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з позовом до громадянина Ірану ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, зазначаючи, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року громадянина Ірану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 07.08.2019 року спливає граничний строк перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців. Однак, на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача у зв`язку з тим, що до теперішнього часу відсутня інформація від Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України щодо придбання авіаквитку для громадянина Ірану ОСОБА_1 за рахунок державних коштів, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України. У зв`язку з викладеними обставинами позивач просить суд продовжити строк затримання відповідача на шість місяців до 08.02.2020 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду на 07.08.2019 року. У зв`язку із неявкою учасників справи в судове засідання розгляд справи було відкладено на 13.08.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача Кононєнко Н.О . позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року затримано громадянина Ірану ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 07.08.2019 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Приморським районним судом м. Одеси 18.02.2019 року прийнято рішення про примусове видворення громадянина Ірану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з території України.

Згідно рішення та акту приймання-передачі іноземця або особи без громадянства від 07.02.2019 року ОСОБА_1 було поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Таким чином, відповідача було поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців 07.02.2019 року, однак судом встановлено, що лише 18.07.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось з листом від 17.07.2019 року до посла Ісламської Республіки Ірану в Україні з проханням підтвердити або спростувати приналежність ОСОБА_1 до громадянства Ірану з наданням копій підтверджуючих документів.

Окрім цього, 18.07.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось з листом від 17.07.2019 року до директора Департаменту консульської служби МЗС України з проханням надати допомогу у ідентифікації та документуванні паспортним документом або свідоцтвом на повернення громадянина Ірану ОСОБА_1

Доказів вчинення ГУ ДМС України в Одеській області будь-яких інших дій, направлених на своєчасне встановлення особи іноземця з метою його подальшого видворення, представником позивача не надано.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Верховним Судом в постанові від 17 січня 2019 року у справі №743/1240/17 висловлено наступну позицію: чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу, а не займатися формалізмом та утриманням іноземців за рахунок державного бюджету.

Так, з наданих позивачем доказів не вбачається відсутність співпраці з боку іноземця ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи наявні паспортний документ відповідача , відбитки пальців, анкетні дані, що свідчить про наявність співпраці з боку відповідача та відсутність доказів протилежного.

Неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи у зв`язку з несвоєчасним вчиненням дій співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області щодо отримання зазначених відомостей (відповідача було поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців 07.02.2019 року, однак лише 18.07.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області направило запити з метою встановлення його громадянської належності) судом не може вважатись достатньою та обґрунтованою причиною для продовження строку утримання.

На підставі підпункту і пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Крім того у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Вітольд Літва проти Польщі, Рахімі проти Греції затримання особи є таким серйозним запобіжним заходом, застосування якого є виправданим лише в ситуації, коли інші, менш жорсткі заходи, були розглянуті і визнані недостатніми для захисту індивідуальних чи суспільних інтересів, що могли б виправдати утримання особи під вартою. Позбавлення свободи повинно не тільки здійснюватись у відповідності до національного законодавства, але й повинно бути необхідним в конкретних обставинах.

За ст. 10 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи відсутність передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України умов у їх взаємозв`язку, суд не вбачає правових підстав для продовження строку затримання.

Окрім цього суд зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року встановлено строк затримання відповідача до 07.08.2019 року, однак станом на день розгляду справи зазначений строк закінчився (13.08.2019 року), у зв`язку з чим відсутні підстави для його продовження.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 9, 77, 205, 241-246, 268-271, 289 КАС України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Ірану - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 14.08.2019 року.

Суддя Д.Ю. Донцов