Справа № 580/352/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року справа № 580/352/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дорошенко Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 - за ордером,

представника відповідача: Зіменка С.М. - за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.03.2018 №528.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевірка позивача проведена з грубим порушенням процедури її проведення. Всупереч вимог ст. 80 Податкового кодексу України не пред`явлені обов`язкові документи: наказ про проведення перевірки, направлення на проведення перевірки та службові посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки та відповідно ніхто не давав згоди на проведення вказаних перевірок.

Перевірки господарських одиниць позивача проведені без її відома та повідомлення.

Разом з цим, з тексту оскаржуваного наказу не вбачається яка саме наявна/або отримана інформація, про порушення ОСОБА_2 вимог законодавства, стала підставою для проведення перевірки її діяльності.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що спірний наказ прийнятий в межах повноважень, наданих відповідачу Податковим кодексом України, зокрема, на підставі отриманої інформації щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що доповідна записка на підставі якої здійснено огляд не містить посилань на передбачені законодавством підстави здійснення такого огляду, ким, коли здійснений огляд місця торгівлі, а також ким і коли встановлено факт продажу тютюнових виробів без марок акцизного податку, встановленого зразка, чим це підтверджено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі доповідної записки начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Черкаській області №359/23-00-03-0118 від 12.03.2018, наказом ГУ ДФС у Черкаській області №528 від 13.03.2018 призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 за період діяльності з 27.11.2017 по 23.03.2018 щодо дотримання вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . Термін проведення фактичної перевірки 10 діб.

16.03.2018 працівниками ГУ ДФС у Черкаській області відповідно до наказу №528 від 13.03.2018 та направлень від 14.03.2018 №75, №76, №77, №78 здійснений виїзд для проведення фактичної перевірки за місцем проведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .

Перед початком проведення фактичних перевірок були здійснені контрольно - розрахункові операції. За адресою: АДРЕСА_2 продавець отримала готівку, видала товар (сигарети), провела розрахункову операцію через РРО та видала фіскальний чек (додається до матеріалів справи). За адресою АДРЕСА_1 продавець отримала готівку, видала товар (сигарети), але розрахункову операцію через РРО не провела.

За адресою: АДРЕСА_2 складено акт №14 від 16.03.2018 про відмову від отримання наказу на перевірку та ознайомлення з направленнями на перевірку. Аналогічний акт складено за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведених перевірок складено акт №16/23-00-40- 0224/ від 23.03.2018 та акт №17/23-00-40-0224/ НОМЕР_1 від 23.03.3018

У зв`язку з відмовою від підпису актів перевірок, складено відповідні акти №11 та №12 від 23.03.2018.

За результатами проведених перевірок та на підставі актів ГУ ДФС у Черкаській області винесені відповідні податкові повідомлення - рішення: від 07.05.2018 №000544057, №, №, №, №, від 22.06.2018 №, №.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами положень п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності визначених підстав.

Підставою для проведення фактичної перевірки є, окрім інших, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України).

Як вбачається з тверджень позивача, у ГУ ДФС у Черкаській області були відсутні підстави призначення фактичної перевірки позивача, передбачені в статті 80 Податкового кодексу України.

Суд встановив, що начальником управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Черкаській області направлено відповідачу доповідну записку №359/23-00-03-0118 від 12.03.2018 відповідно до якої встановлено, що в ході здійснення огляду місця торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 встановлено факт продажу тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразку.

Отже, твердження позивача щодо відсутності підстав для проведення фактичної перевірки є необґрунтованими.

Суд також відхиляє посилання представника позивача на відсутність правових підстав для збирання інформації працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Черкаській області, оскільки зі змісту п. 2.1.4 Положення про управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Черкаській області одним з основних завдань управління є організація контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ містить: дату видачі - 13.03.2018; найменування контролюючого органу - ГУ ДФС у Черкаській області; найменування та реквізити суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_2 ; адреси об`єктів, перевірка яких проводиться, а також інші визначені п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України реквізити.

Крім того, наказ підписано начальником головного управління, тобто уповноваженою на те особою, та скріплено печаткою контролюючого органу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а оскаржений наказ начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України, оскільки прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої Податковим кодексом України підстави для її проведення.

Аналогічні висновки щодо застосування вимог законодавства відображені також в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/4766/17 (провадження №К/9901/3667/18).

Відповідно до ч.4 ст.242 КАС України Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що видання керівником відповідача наказу про призначення перевірки не створює небезпеки інтересам позивача, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів.

При цьому, судом відхиляються посилання позивача на порушення процедури проведення перевірки, оскільки дані обставини не мають правового значення для вирішення даного спору, тому що мають місце після видачі наказу і жодним чином не впливають на його правомірність.

Щодо вимоги представника відповідача про постановлення окремої ухвали щодо позивача за неправдиві свідчення, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, норми процесуального закону наділяють суд правом постановити окрему ухвалу у разі виявлення порушення вимог закону, однак це не є обов`язком суду та вирішується в залежності від конкретних обставин справи.

В даному випадку питання щодо самого процесу проведення перевірки та документування її результатів не є предметом спору з огляду на те, що позивачем оскаржується підстава проведення перевірки - наказ про її призначення, тому надані позивачем свідчення щодо обставин, які мали місце після призначення перевірки не мають правового значення для вирішення даного спору і не можуть слугувати підставою для постановлення окремої ухвали.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою від позову сплачені судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сплачену суму судових витрат залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 серпня2019 року.

Суддя В.В. Гаращенко