Справа № 320/2553/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року № 320/2553/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобов`язання перерахувати і здійснити виплату,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності неправомірними;

- скасувати рішення № 11 від 27 лютого 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по 2-й групі інвалідності відповідно до ст. 30, 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Сумському технікумі радянської торгівлі, з 01.09.1983 по 01.07.1985;

- зобов`язати Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки у нього наявний трудовий стаж для призначення такої пенсії, що підтверджується записами в трудовій книжці, відповідними довідками. Відповідачем помилково не враховано до страхового стажу період навчання позивача в Сумському технікумі радянської торгівлі, з 1983 року по 1985 рік, а також період його роботи в тресті столовому Шевченківського району з 23 лютого 1989 року по 07 травня 1990 рік. Таким чином, страховий стаж позивача становить більше ніж 14-ть років, що є достатньою правовою підставою для призначення йому пенсійних виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

15 липня 2019 року представником відповідача через службу діловодства суду подано відзив на позовну заяву в якому у задоволенні адміністративного позову просив відмовити. Стверджував, що в трудовій книжці позивача містяться виправлення (запис № 7 та № 9), а саме виправлена дата в наказі про прийняття позивача на роботу до Київського виробничого об`єднання ім. Артема, а також в наказі про звільнення дописана дата звільнення. У зв`язку з чим, період роботи ОСОБА_1 на Київському виробничому об`єднані ім. Артема, з 30 березня 1989 року по 12 березня 1990 рік не був врахований до страхового стажу. Згідно наданий документів, на момент звернення за призначенням пенсії по інвалідності страховий стаж позивача становив 11 років 3 місяці і 3 дні, що не достатньо для призначення пенсійних виплат. Інших документів про стаж для призначення пенсії позивачем не надано. Право на пенсію по інвалідності ОСОБА_1 набуде за наявності страхового стажу не менше 14 років.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 1041128 від 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання.

28 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Фастівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області № 11 від 27 лютого 2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмова обґрунтована тим, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 № 7 та № 9, за період його роботи з 30 березня 1989 року по 12 березня 1990 рік на Київському виробничому об`єднані ім. Артема виправлена дата в наказі про прийняття та в наказі про звільнення дописана дата звільнення, тому цей період не враховано до страхового стажу. На момент звернення за призначенням пенсії по інвалідності страховий стаж ОСОБА_1 згідно наданих документів становив 11 років 3 місяці і 3 дні. Інших документів про стаж для призначення пенсії позивачем не надано. Право на пенсію по інвалідності ОСОБА_1 набуде за наявності страхового стажу не менше 14 років, відповідно до ст. 32 Закону.

Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 32 Закону визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: зокрема для осіб з інвалідності ІІ-ї групи від 56 років до досягнення особою 59 років включно 14 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року.

За період до 1 січня 2004 року до стажу роботи зараховується час навчання на денній формі у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. До стажу роботи, який дає право на пенсійне забезпечення, зараховується також навчання в семінарії, Духовній академії при наявності документів про період навчання в зазначених навчальних закладах за денною формою.

У пунктах 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

У відповідності до вимог ст. ст. 82, 104 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документи про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення. Зазначене рішення органу, який призначає пенсії, може бути оскаржено до суду.

Отже, однією із обов`язкових умов для призначення пенсії по інвалідності є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 долучено до позовної заяви копію довідки виданої директором Сумського технікуму радянської торгівлі, згідно якої позивач навчався у даному навчальному закладі у період з 01 вересня 1983 року по 01 липня 1985 року за спеціальністю товароведення та організація торгівлі продовольчими товарами. Також позивачем долучено копію диплому серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 виданого 01 липня 1985 року, реєстраційний номер 5696.

У поданому відповідачем відзиві на позовну заяву не наведено правових підстав неврахування Фастівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України до страхового стажу позивача період його навчання у Сумському технікуму радянської торгівлі.

Враховуючи положення законодавства щодо врахування періоду навчання особи до страхового стажу, а також надані позивачем докази, період навчання ОСОБА_1 з 01 вересня 1983 року по 01 липня 1985 року у вищевказаному навчальному закладі повинен бути зарахований Фастівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України до загального страхового стажу необхідного для призначення позивачу пенсії по інвалідності.

Також матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи на Київському виробничому об`єднанні ім. Артема, у зв`язку з тим, що у трудовій книжці містяться виправлення в даті наказу про прийняття на роботу та в даті його звільнення.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточностей або неправильних записів не допускається.

Позивачем долучено до матеріалів справи кольорову копію трудової книжки серії НОМЕР_4 . Судом оглянуто даний доказ та встановлено, що трудова книжка позивача не містить виправлень ні у даті прийняття ОСОБА_1 на роботу на Київське виробниче об`єднання ім. Артема, ні у даті його звільнення. Жодних виправлень, закреслень, затирань вклеювань чи вкладишів до внесених записів судом не встановлено.

Відповідачем в підтвердження даних доводів не надано жодних доказів. Тобто, не спростовано у визначеному законом порядку викладених у позовній заяві обставин.

Більш того, відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затвердженого постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, в разі виявлення в записах трудової книжки позивача неповних, неточних або помилкових даних, а також незасвідчених належним чином виправлень, відповідач наділений законом правом на витребування уточнюючих довідок про підтвердження стажу з відповідних підприємств, установ, організацій або архівних установ.

Отже, долученою до матеріалів справи копією трудової книжки позивача підтверджується період його роботи з 30 березня 1989 року по 12 березня 1990 року на Київському виробничому об`єднанні ім. Артема, який повинен бути зарахований до загального страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, до страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем необхідно зарахувати період його навчання у Сумському технікумі радянської торгівлі з 01.09.1983 по 01.07.19785, а також період роботи на Київському виробничому об`єднанні ім. Артема, з 30.03.1989 по 12.03.1990.

У зв`язку з чим, страховий стаж ОСОБА_1 є достатнім для призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказаний страховий стаж підтверджений позивачем беззаперечними доказами, які не були спростовні відповідачем у встановленому законом порядку.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. "Ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. З огляду на що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є саме зобов`язання Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28 листопада 2018 року, а відтак у позовній вимозі про зобов`язання Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Сумському технікумі радянської торгівлі, з 01.09.1983 по 01.07.1985 слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права громадянина на судовий захист.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобов`язання перерахувати і здійснити виплату задовольнити частково.

Визнати дії Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності неправомірними.

Скасувати рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 11 від 27 лютого 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по 2-й групі інвалідності відповідно до ст. 30, 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28 листопада 2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 09.08.2019

Суддя Я.В. Горобцова