Справа № 140/2033/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2019 року

Київ

справа №140/2033/18

адміністративне провадження №К/9901/18580/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Загороднюка А.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправними та нечинними рішень, -

УСТАНОВИВ :

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та прийнято нову про часткове задоволення позову.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору або відповідної довідки про доходи від контролюючого органу, яка б підтверджувала його майновий стан щодо неможливості слати судового збору відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір".

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху від ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якому останній повторно ставить питання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови якщо, серед іншого, предметом позову є захист соціальних прав.

Зазначає, що у даній справі предметом позову є захист його соціального права на пільговий проїзд, оскільки таке право гарантоване законодавством студентам денної форми навчання вищих навчальних закладів І-ІУ рівнів акредитації, як самостійній соціальній верстві населення України, то позивач звільнений від сплати судового збору.

Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, суд наділений повноваженням звільнити від тягаря несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведеної правової норми дає підстави для висновку, що звільнення від тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Приписами вказаної статті передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Крім того, відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням таких обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (пункт 1 частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини третьої статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (CASE OF UNIОN ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN № 11681/85).

Станом на 14 серпня 2019 року позивач не надав суду довідку, отриману з органів ДФС України про свої доходи, або докази звернення за такою довідкою та докази неможливості її отримання.

Оскільки скаржником не доведено того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також не надано доказів, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували неможливість його сплати відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" на підставі відповідної довідки про доходи від контролюючого органу, яка б підтверджувала його майновий стан щодо неможливості слати судового збору до ухвалення рішення у справі, то суд вважає повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору необґрунтованим.

Також необґрунтованим є клопотання про відстрочення від сплати судового збору, з урахуванням наведених мотивів відмови у звільненні від сплати судового збору.

Натомість обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно. Застосовані згідно з законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Клопотання ОСОБА_1 про повторне залишення без руху його касаційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року є необґрунтованим оскільки залишається не виконаною ухвала про залишення касаційної скарги без руху від 05 липня 2019 року.

Разом з цим ОСОБА_1 , у випадку відхилення клопотання про повторне залишення його касаційної скарги без руху, просив продовжити йому строк для усунення недоліків, які стали підставною для залишення її без руху.

Розглянувши клопотання про продовження строку для усунення недоліків, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 196 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Нормами частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки скаржник, на виконання ухвали про залишення його касаційної скарги без руху, подав вказане клопотання до закінчення десятиденного строку для усунення недоліків касаційної скарги, то суд вважає за можливе продовжити процесуальний строк ОСОБА_1 для усунення недоліків його касаційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року, строком на десять днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись статтями 121,169, Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повторне залишення без руху його касаційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року.

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року строком на сім днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Г. Загороднюк