Справа № 200/1635/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року справа №200/1635/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Гайдара А.В.

Ястребової Л.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Кравченко О.С. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя - Кочанова П.В.) від 02 квітня 2019 року (повний текст складено 11 квітня 2019 року) у справі №200/1635/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «МАСТ-БУД» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 року № в частині застосування штрафу у розмірі 79 342,76 грн. та нарахування пені у розмірі 46 880,49 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 року № прийняте Головним управлінням ДФС у Донецькій області в частині застосування штрафу у розмірі 79 342,76 грн. та нарахування пені у розмірі 46 880,49 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, ст.18, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016р. по 30.09.2018р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2016р. по 30.09.2018р., за результатами якої складено акт №1491/05-99-14-15/33653812 від 18.12.2018 р., яким встановлено порушення позивачем п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, ст.18, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині того, що ТОВ " Підприємство "МАСТ-БУД" під час виплати оподатковуваного доходу (дата виплати доходу 01.04.2016) несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб в сумі 302384,08 грн. за лютий 2016 року, граничний термін сплати 30.03.2016, фактично сплачено 01.04.2016; не сплачено (не перераховано) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб в сумі 317371,03грн. за листопад 2017 року, граничний термін сплати 30.12.2017 (станом на 30.09.2018 податок не сплачено (не перераховано), дата виплати доходу 27.12.2017).

Позивач не погодився з висновками акту та подав заперечення від 26.12.2018 р. №01-1664, за наслідками розгляду яких листом ГУ ДФС у Донецькій області від 04.01.2019 р. №985/10/05-99-13-03-26 висновки, викладені у акті перевірки, були залишені без змін.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму податкового збору 317371,03 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 109581,17 грн., та пеня 46880,49 грн.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що платіжним дорученням № 4 від 27 грудня 2017 року, позивачем було сплачено податок на доходи фізичних осіб від заробітної плати своїх працівників за листопад 2017 року в сумі 491 927,27 грн, до управління казначейства в Жовтневому районі м.Маріуполя. При цьому у призначенні платежу було вказано не вірний код класифікації доходів держбюджету (11010100-Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати), проте помилково вказано цей код у найменуванні отримувача платежу (1101100-військовий збір) та помилково вказано номер розрахунку рахунку).

Позивач, 28.11.2018 р. листом № 01-1488 на ім`я начальника Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області просив перекинути помилково перераховану платіжним дорученням № 4 від 27 грудня 2017 року суму 491927,27 грн. з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 (код платежу 11011000) на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 (код платежу 11010100).

Податковий орган, листом повідомив позивача, що для встановлення факту переплати потрібне проведення документальної перевірки, згідно з якою документально перевіряються та підтверджуються обов`язки щодо нарахування та сплати.

Вдруге, позивач звернувся до ГУ ДФС з листом від 28.12.2018 р. № 01-1677, в якому просив відповідно до акту перевірки перекинути помилково перераховану суму 491927,27 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є правомірність застосування до позивача штрафних (фінансові) санкцій згідно п.127.1 ст.127 ПК України в сумі 79342,76 грн. та пені 46880,49 грн. за несплату податку на доходи фізичних осіб за листопад 2017р. в сумі 317371,03 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про те, що помилкове зазначення реквізитів (розрахункового рахунку) у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк.

Окрім того, суд робить висновок щодо відсутності правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску, враховуючи правову позицію Верховного Суду у його рішенні у зразковій справі від 30 березня 2018 року по справі № 812/292/18 (провадження № Пз/9901/22/8).

Застосування судом першої інстанції правових висновків, викладених у цій постанові, колегія суддів вважає помилковим, оскільки у спірних правовідносинах до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, порядок нарахування та сплати якого не регулюється Законом № 2464-VІ.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що помилкове зазначення реквізитів (розрахункового рахунку) у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк.

Пунктом 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18та розділом IV цього Кодексу.

За приписами п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пп. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду( п.п.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

У відповідності до вимог п.п. 129.1.3. п.129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно п.129.4 статті 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України встановлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно частини 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 N 122 (у редакції наказу Державного казначейства України від 30.11.2010 N 449) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 р. за N 594/6882, затверджено Положення про єдиний казначейський рахунок, згідно пункту 1 якого єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП).

Відповідно до пункту 2.1 цього Положення ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Тобто, усі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), незалежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування на відповідний розрахунковий рахунок має значення лише для обліку коштів.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, платіжним дорученням № 4 від 27 грудня 2017 року, позивачем було сплачено податок на доходи фізичних осіб від заробітної плати своїх працівників за листопад 2017 року в сумі 491 927,27 грн, до управління казначейства в Жовтневому районі м.Маріуполя. При цьому у призначенні платежу було вказано не вірний код класифікації доходів держбюджету (11010100-Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати), проте помилково вказано цей код у найменуванні отримувача платежу (1101100-військовий збір) та помилково вказано номер розрахунку рахунку).

У п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Оскільки, такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладений колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 16 червня 2015 року по справі №21-377а15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі № 200/364/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №200/364/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 13 серпня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 13 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 13 серпня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова