Справа № 440/352/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/352/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_2 - 21-го окремого мотопіхотного батальйону 56-ї окремої Маріупольської мотопіхотної бригади щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 частини грошового забезпечення за час служби з 28.07.17 по 3.10.17 у розмірі 16601,92 грн;

визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 56-ї окремої Маріупольської мотопіхотної бригади щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 частини грошового забезпечення: компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки (14 діб) у розмірі 5851,51 грн, компенсацію за невиношене речове майно у розмірі 2800,00 грн, одноразову грошову допомогу у разі звільнення зі служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби у розмірі 70760,79 грн, допомогу на оздоровлення за 2017 рік у розмірі 12347,62 грн, матеріальну допомогу на вирішення матеріально-побутових питань у 2017 році - 8297,64 грн, та у 2018 році - 12347,62 грн, підйомну допомогу у розмірі 12347,62 грн у зв`язку із прибуттям для подальшого проходження служби з Козельщинського РВК Полтавської області до військової частини НОМЕР_1 у 2017 році та у м. Маріуполь з с. Новотроїцьке Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачами обов`язку з нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за службу у Збройних Силах України у повному розмірі.

2. Позиція відповідачів.

11.03.19 судом одержано відзив в/ч НОМЕР_2 на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 73-74/. Звертав увагу на те, що позивачу у повному розмірі виплачено грошове забезпечення за період служби у військовій частині.

16.07.19 до суду надійшли письмові пояснення начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 , у яких останній звертав увагу на те, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.09.17 по 6.02.18 виплачено у повному обсязі /а.с. 142-144/.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників. Цією ухвалою відмовлено у залученні до участі у справі в якості третьої особи Міністерства оборони України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.19 витребувані докази від відповідачів, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.19 розгляд справи по суті відкладено з огляду на повторне витребування доказів від в/ч НОМЕР_1 .

Судове засідання 30.05.19 не відбулось з огляду на перебування судді у відпустці.

У судовому засіданні 13.06.19 задоволено клопотання представника відповідачів про відкладення розгляду справи задля надання додаткових доказів.

У судовому засіданні 9.07.19 розгляд справи відкладено з огляду на неотримання судом письмових доказів, що надіслані відповідачем поштою.

У судове засідання 23.07.19 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідачів причин неявки суду не повідомив, заяви чи клопотань до суду не надав.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

За відсутності доказів наявності поважних причин неявки представника відповідачів в судове засідання, суд визнав за можливе розглядати справу без його участі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, зважаючи на відсутність потреби заслухати в судовому засіданні свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Наказом в/ч НОМЕР_2 від 29.07.17 №199 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 11.07.17 №102 на посаду заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 21 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, з 28.07.17 зараховано до списків особового складу та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування /а.с. 76/. Цим наказом ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 850,00 грн та визначено виплачувати щомісячну премію у розмірі 450% від посадового окладу та надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Позивач проходив службу у в/ч НОМЕР_2 у період з 29.07.17 по 3.10.17, що підтверджено довідкою від 18.10.18 вих.№1357 /а.с. 51/.

Залученою до матеріалів справи копією довідки в/ч НОМЕР_3 від 18.10.18 №1356 підтверджено, що позивачу упродовж липня - жовтня 2017 року грошове забезпечення нараховувалось з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням /а.с. 52/.

Наказом в/ч НОМЕР_2 від 3.10.17 №254 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення як такого, що вибув до нового місця служби у с. Волинське Херсонської області /а.с. 77/.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 4.10.17 №83 позивача допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 4.10.17 /а.с. 49/. Цим наказом ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 850,00 грн та визначено виплачувати: щомісячну премію у розмірі 450% від посадового окладу (рішенням Міністра оборони України від 15.02.17 №1223/з/12), надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% (наказ Міністра оборони України від 11.06.08 №260), додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення (наказ Міністра оборони України від 24.10.16 №550).

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 6.02.18 №35 лейтенанта ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 28.07.17 №152-РС на посаду заступника командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , визначено вважати таким, що з 6.02.18 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 1052,00 грн /а.с. 50/. Цим наказом також визначено виплачувати позивачу щомісячну премію у розмірі 450% від посадового окладу (рішенням Міністра оборони України від 15.02.17 №1223/з/12), надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% (наказ Міністра оборони України від 11.06.08 №260), додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення (наказ Міністра оборони України від 24.10.16 №550).

Позивач проходив службу у в/ч НОМЕР_1 у період з 4.10.17 по 27.07.18, що підтверджено довідкою від 9.07.19 вих.№0989/10/268-С /а.с. 145/.

Залученою до матеріалів справи копією довідки в/ч НОМЕР_1 від 30.08.18 №0989/10/206-Д підтверджено, що позивачу упродовж березня - червня 2018 року грошове забезпечення нараховувалось з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років у розмірі 45%, надбавка за особливості проходження служби у розмірі 10%, премія /а.с. 51/.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.07.18 №208 визначено старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 2.06.18 №127 з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), вважати таким, що 27.07.18 справи та посаду здав і вибув для взяття на військовий облік до Кременчуцького міського військового комісаріату Полтавської області /а.с. 43/. Цим наказом позивача з 27.07.18 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення, визначено виплатити щомісячну премію у розмірі 52%, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавку за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.17 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за період з 1 по 27 липня 2018 року. За змістом наказу щорічна основна відпустка за 2018 рік використана у повному обсязі, допомогу на оздоровлення за 2018 рік отримав, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань не отримував.

Матеріалами справи підтверджено, що упродовж 2018 року позивач неодноразово звертався до командування в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_1 з претензіями, а також до Міністра оброни України зі скаргами щодо невиплати йому грошового забезпечення /а.с. 19, 25, 31, 35/.

Листом від 23.10.18 вих.№2/5749 за підписом тво начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_4 позивачу, зокрема, роз`яснено про відсутність підстав для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно з огляду на неподання ним рапорту про здійснення такої виплати та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі /а.с. 26-30/.

Листом від 28.11.18 вих.№1836 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 роз`яснено, що підстави для виплати компенсації за невикористану відпустку відсутні, оскільки у наказі від 27.07.18 №208 зазначено, що основну відпустку за 2018 рік ним використано повністю /а.с. 20-23/. Щодо виплати грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, повідомлено, що відповідну виплату за один календарний рік служби буде здійснено після внесення змін до наказу про виключення зі списків військової частини. Стосовно виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2017, 2018 роки зазначено, що від позивача рапорт про виплату даних видів грошового забезпечення не надходив, а відтак підстави для проведення виплати відсутні. З приводу виплати підйомної допомоги зазначено про відсутність підстав для проведення такої виплати з огляду на положення наказу МОУ від 22.10.01 №370.

Листом від 12.12.18 вих.№116/9/кц/2/7592 за підписом начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України позивачу повідомлено про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги при підписанні першого контракту, оскільки контракт ОСОБА_1 підписаний у 2017 році, а виплату відповідної допомоги передбачено постановою КМУ від 30.08.17 №704, що набула чинності з 1.03.18 /а.с. 32-33/

Листом від 23.04.19 вих.№785 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 позивача повідомлено, що за час проходження ним служби у в/ч НОМЕР_2 йому безпідставно не нараховані надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та премія у розмірі 450% /а.с. 122/. За повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 відповідні доплати у загальному розмірі 8346,45 грн проведені за рахунок нарахування додаткової грошової винагороди у в/ч НОМЕР_1 . Крім того, зазначено, що позивачу безпідставно не виплачено грошову компенсацію за вісім календарних днів відпустки за 2018 рік та повідомлено, що відповідну виплату буде проведено після внесення змін до наказу в/ч НОМЕР_1 від 27.07.18 №208 /а.с. 122-123/.

Листом від 23.05.19 вих.№298/5/528 за підписом заступника директора юридичного департаменту Міністерства оброни України позивачу додатково повідомлено про проведення за час проходження служби виплати грошового забезпечення /а.с. 136-138/. Також зазначено, що наказом в/ч від 8.05.19 №122 внесено зміни до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.07.18 №208 щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за один календарний рік служби у розмірі 6085,25 грн та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2018 рік у розмірі 3245,46 грн, відповідні виплати проведено 11.05.19. Крім того, повідомлено, що 31.05.19 заплановано до виплати доплату надбавки за вислугу років за період з 28.07.17 по 30.04.18 у розмірі 3147,56 грн та доплату грошового забезпечення за один день липня 2017 року (за час тимчасового виконання обов`язків за посадою офіцер-психолог) у розмірі 260,20 грн.

Довідкою в/ч НОМЕР_1 від 9.07.19 №0989/10/268 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням підтверджено, що позивачу за період з жовтня 2017 року по липень 2018 року нараховане та виплачене грошове забезпечення загалом у розмірі 111394,38 грн /а.с. 146/.

Наданою в/ч НОМЕР_1 інформацією від 9.07.19 вих. №0989/10/268/1 про додаткові види грошового забезпечення за період проходження служби підтверджено, що ОСОБА_1 додатково у квітні 2018 року виплачено грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 6085,25 грн та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3245,46 грн, а у червні 2019 року - доплачено посадовий оклад у розмірі 260,20 грн та надбавку за вислугу років у розмірі 3147,56 грн /а.с. 147/.

У поданій до суду позовній заяві з урахуванням заяви про зміну позовних вимог /а.с. 63-64/ позивач стверджував про те, що відповідачами безпідставно не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 :

за період проходження служби у в/ч НОМЕР_2 з 28.07.17 по 3.10.17: надбавку за вислугу років у розмірі 35% від суми окладу за посадою та військовим званням, премію у розмірі 450% від посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% від грошового забезпечення, а також не оплачено один день служби у липні 2017 року;

за період проходження служби у в/ч НОМЕР_1 з 4.10.17 по 27.07.18: компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки за 14 діб, компенсацію за невиношене речове майно, одноразову грошову допомогу у разі звільнення зі служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби, допомогу на оздоровлення за 2017 рік, матеріальну допомогу для вирішення матеріально-побутових питань за 2017 та 2018 роки, підйомну допомогу у зв`язку з прибуттям для проходження служби з Козельщинського РВК Полтавської області до в/ч НОМЕР_1 у 2017 році та у м. Маріуполь з с. Новотроїцьке Херсонської області.

Норми права та оцінка судом обставин справи

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7.11.07 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (чинного до 1.03.18) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

З 1.03.18 набула чинності постанова Кабінету Міністрів від 30.08.17 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", відповідно до пунктів 2, 3 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.08 №260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.08 за №638/15329 (втратила чинність з 20.07.18), грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

За змістом підпункту 1.3.1 пункту 3.1 цієї Інструкції, грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується: військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Пунктом 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7.06.18 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.18 за №745/32197 (набув чинності з 20.07.18) визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Відповідно до пункту 32 названого Порядку, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Зі змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.17 №199, копію якого залучено до матеріалів справи /а.с. 43/, судом встановлено, що лейтенанта ОСОБА_1 з 28.07.17 зараховано до списків особового складу в/ч та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування з посадовим окладом 850,00 грн на місяць. Цим наказом визначено виплачувати позивачу щомісячну премію у розмірі 450% від посадового окладу та надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Однак, вимоги згаданого наказу в частині виплати позивачу премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань у період проходження ОСОБА_1 служби у в/ч НОМЕР_2 виконані не були, що підтверджено виданою позивачу довідкою в/ч НОМЕР_2 від 18.10.18 вих.№1356 та визнано відповідачем у ході проведення службової перевірки.

У листі юридичного Департаменту Міноборони від 23.05.19 вих.№298/5/1528 /а.с. 136-138/ зазначено, що ОСОБА_1 упродовж жовтня - грудня 2017 року проведено доплату належних видів грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога військової частини НОМЕР_2 .

Разом з цим, зі змісту залученої до матеріалів справи інформації в/ч НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення за період проходження служби від 9.07.19 вих.№0989/10/268-1 /а.с. 147/ судом встановлено, що нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення у жовтні, листопаді та грудні 2017 року проведено з розрахунку такого забезпечення за посадою офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 у розмірі, визначеному наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 4.10.17 №83 /а.с. 49/.

Так, наказом в/ч НОМЕР_1 від 4.10.17 №83 позивачу встановлено посадовий оклад у розмірі 850,00 грн та визначено виплачувати: щомісячну премію у розмірі 450% від посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення.

У інформації в/ч НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення за період проходження служби від 9.07.19 вих.№0989/10/268-1 /а.с. 147/ зазначено, що за жовтень 2017 року позивачу нараховані: посадовий оклад у розмірі 72,58 грн, оклад за військове звання - 10,65 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% - 433,50 грн. За листопад та грудень 2017 року позивачу нараховані: посадовий оклад - 850,00 грн, оклад за військовим званням - 110,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% - 480,00 грн, премія у розмірі 450%, щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% /а.с. 147/.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено доводи відповідачів про те, що позивачу упродовж жовтня - грудня 2017 року проведено доплату належних видів грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога військової частини НОМЕР_2 .

Доказів на підтвердження проведення відповідних виплат відповідачами на неодноразову вимогу суду не надано.

До того ж, матеріалами справи підтверджено, що за період з 29.07.17 по 3.10.17 посадовий оклад ОСОБА_1 нараховано у розмірі 750,00 грн, тоді як наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.17 №199 позивачу встановлено посадовий оклад у розмірі 850,00 грн.

Доводи представника відповідачів про те, що згаданим наказом позивача допущено до виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування, якій відповідає посадовий оклад у розмірі 750,00 грн, суд визнає необґрунтованими, оскільки у наказі позивачу встановлено посадовий оклад у розмірі 850,00 грн, а відомості про внесення змін до цього наказу відповідачем на неодноразову вимогу суду не надані.

Стверджуючи про відсутність підстав для нарахування позивачу грошового забезпечення у повному обсязі представник відповідачів у відзиві на позов посилався на те, що на час прибуття лейтенанта ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 штатна посада заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення була фактично зайнята з огляду на призначення на цю посаду підполковника ОСОБА_2 згідно з наказом військового комісара Центрально-Міського районного військового комісаріату м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11.07.17 №105. Крім того, представник відповідачів зазначив, що позивач з рапортом про те, що він справи та майно за посадою офіцера-психолога прийняв на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 не звертався.

Оцінюючи наведені доводи, суд виходить з того, що виплату додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою офіцера-психолога передбачено безпосередньо у наказі командира в/ч НОМЕР_2 від 29.07.17 №199. Докази внесенні змін до згаданого наказу у матеріалах справи відсутні, на неодноразову вимогу суду відповідачем не надані. До того ж, як встановлено судом зі змісту витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 3.10.17 №254, ОСОБА_1 справи та посаду тимчасово виконуючого обов`язки офіцера-психолога командування здав і вибув до нового місця служби /а.с. 45/. Наведене у наказі формулювання про те, що позивач справи та посаду здав свідчить про те, що відповідні справи та посада позивачем були прийняті під час зарахування до особового складу військової частини.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що за період з 28.07.17 (дата зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 ) по 3.10.17 йому безпідставно нараховане грошове забезпечення з посадового окладу у розмірі 750,00 грн, а також не проведено нарахування та виплату щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 450% посадового окладу та надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

З приводу посилань представника відповідачів на те, що наведене у наказі командира в/ч НОМЕР_2 від 29.07.17 №199 формулювання про встановлення позивачу складових грошового забезпечення є помилковим, суд вкотре зазначає, що згаданий наказ є чинним, докази його скасування у матеріалах справи відсутні, а будь-яка помилка чи інше порушення вимог чинного законодавства, що мали місце не з вини позивача, мають трактуватись на його користь.

Таким чином, у разі видання командиром військової частини наказу про зарахування військовослужбовця до особового складу та встановлення йому складових грошового забезпечення, цей наказ є підставою для нарахування та виплати військовому відповідного грошового забезпечення.

У разі ж встановлення факту невідповідності такого наказу вимогам чинного законодавства після його видання відповідні порушення можуть бути усунені виключно шляхом пред`явлення вимог до особи, яка його видала, зокрема, щодо відшкодування шкоди, завданої військовій частині.

Водночас суд враховує, що у червні 2019 року ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату грошового забезпечення за 28 липня 2017 року у розмірі 260,20 грн, а також надбавку за вислугу років у розмірі 3147,56 грн, що підтверджено інформацією від 9.07.19 вих.№0989/10/268-1 /а.с. 147/.

З урахуванням наведеного, суд, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 належного грошового забезпечення за період з 28.07.17 по 3.10.17 та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити грошове забезпечення за період з 28.07.17 по 3.10.17, виходячи з посадового окладу у розмірі 850,00 грн, надбавки за вислугу років у розмірі 35% від суми посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 450% посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, провівши відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати за період з 28.07.17 по 3.10.17 додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення суд зазначає, що відповідно до пункту 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.10 №595 (у редакції наказу Міністерства оборони України 5.12.12 №825), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.09.12 за №1540/21852, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації).

Суд зауважує, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.17 №199 виплату позивачу додаткової щомісячної грошової винагороди не передбачено, відомості про видання відповідачем окремих наказів з даного питання у матеріалах справи відсутні, а відтак, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Суд не приймає до уваги наведені позивачем у позовній заяві розрахунки складових грошового забезпечення та його загальний розмір, оскільки фактичне нарахування грошового забезпечення у спірних відносинах не відбулось, а особою, відповідальною за проведення таких нарахувань, є військова частина.

Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, суд звертає увагу на таке.

Згідно з пунктами 33.1, 33.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Таким чином, підставою для нарахування та виплати військовослужбовцю матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань є його заява про здійснення такої виплати.

Проте матеріали справи не містять доказів подання ОСОБА_1 заяви (рапорту) командиру в/ч НОМЕР_2 про здійснення такої виплати. За твердженням представника відповідачів, позивач рапорту про виплату матеріальної допомоги не подавав.

Відтак, підстави для нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік відсутні.

Щодо виплати позивачу компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки за 14 діб, суд встановив, що за результатами службової перевірки ОСОБА_1 нараховано та у квітні 2019 року виплачено грошову компенсацію за 8 діб відпустки за 2018 рік у розмірі 3245,46 грн /а.с. 147/.

Позивач, стверджуючи про необхідність виплати грошової компенсації саме за 14 діб основної щорічної відпустки, свої вимоги в цій частині не обґрунтував, відповідних розрахунків не навів.

Натомість, у листі юридичного департаменту Міноборони від 23.05.19 вих.№298/5/1528 зазначено, що позивач основну щорічну відпустку за 2017 рік використав повністю, підстави для виплати грошової компенсації відсутні /а.с. 137/.

Так, за змістом частини другої статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

Отже, грошова компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки на момент розгляду справи по суті позивачу виплачена, підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Стосовно виплати позивачу компенсації за неотримане речове майно, суд зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.16 №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Матеріали справи не містять доказів подання позивачем рапорту на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, а відтак підстави для виплати ОСОБА_1 цієї компенсації відсутні.

Щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення зі служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення, суд встановив такі обставини.

За твердженням представника відповідачів, ОСОБА_1 у квітні 2019 року проведено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за один календарний рік служби у розмірі 6085,25 грн. Проведення відповідної виплати підтверджено довідкою в/ч НОМЕР_1 від 9.07.19 вих.№0989/10/268-1 /а.с. 147/.

За змістом абзацу першого частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

А відповідно до абзацу шостого, у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Позивач безпосередньо у позовній заяві зазначив, що його вислуга станом на 27.07.17 у календарному обчисленні складала 20 років 0 місяців 4 днів, а у пільговому - 22 роки 4 місяці 23 днів. Також, за твердженням позивача, він є офіцером запасу Збройних Сил України, пенсіонером МВС України з 22.08.05.

Військову службу за контрактом позивач проходив з 28.07.17 по 27.07.18.

З урахуванням наведеного, позивачу правомірно нарахована та виплачена одноразова грошова допомога за один календарний рік служби.

Отже, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2017 рік, суд зазначає, що відповідно до пункту 30.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 30.2 цієї Інструкції визначено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Суд зауважує, що позивач право на основну щорічну відпустку використав у червні 2018 року, перебував у відпустці 19 діб. При цьому, як підтверджено довідкою в/ч НОМЕР_1 від 9.07.19 вих.№0989/10/268-1 /а.с. 147/, у червні 2018 року позивачу нарахована та виплачена грошова допомога на оздоровлення у розмірі 12535,65 грн.

Станом на кінець 2017 року позивач права на основну щорічну відпустку повної тривалості не набув, докази перебування позивача у відпустці в матеріалах справи відсутні, а тому підстав для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік немає.

Щодо виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, суд звертає увагу на таке.

На момент звільнення позивача з військової служби підстави виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань були визначені розділом XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, відповідно до пункту 9 якого виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Суду не надано доказів подання позивачем рапорту на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. Відтак, підстави для проведення такої виплати відсутні.

Стосовно наявності підстав для виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги з огляду на прибуття для подальшого проходження служби з Козельщинського РВК Полтавської області до в/ч НОМЕР_1 у 2017 році та у м. Маріуполь з с. Новотроїцьке Херсонської області.

Зі змісту наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 29.07.17 №119 суд встановив, що ОСОБА_1 з 28.07.17 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування як такого, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження служби /а.с. 44/.

На підставі наказу командира в/ч від 3.10.17 №254 позивача з 3.10.17 виключено зі списків особового складу частини з огляду на вибуття до нового місця служби у с. Волинське Херсонської області /а.с. 45/.

У згаданих вище наказах зазначено, що їх видано у смт Чаплинка, що у Херсонській області.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що позивач у липні 2017 року прибув для проходження служби з Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області до смт Чаплинка Херсонської області, а у жовтні того ж року - продовжив військову службу у с. Волинське Херсонської області.

При цьому за твердженням представника відповідачів військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 знаходяться у м. Маріуполь Донецької області.

На момент вступу позивача на військову службу за контрактом у липні 2017 року виплату військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги було передбачено Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженою наказом Міністра оборони України від 22.10.01 №370, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8.11.01 за №940/6131.

Згідно з пунктом 1 цієї Інструкції, особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Тут і в наступних пунктах Інструкції мається на увазі місце постійної дислокації військових частин і підрозділів, що встановлюється відповідними командирами (начальниками) в межах наданих їм прав.

В особливий період та під час проведення антитерористичної операції офіцерам і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади до військових частин, що були сформовані в цей період (та яким не визначено пункту постійної дислокації), зі зміною місця проживання (від пункту попереднього місця проживання до пункту тимчасової дислокації військової частини), підйомна допомога виплачується один раз незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач у липні 2017 року прибув для проходження служби з Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області до смт Чаплинка Херсонської області та був допущений до виконання обов`язків за вакантною посадою офіцера-психолога командування в/ч НОМЕР_2 , а у подальшому - за посадою офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , з огляду на вступ позивача на військову службу за контрактом у період дії особливого періоду, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання підйомної допомоги один раз, що мала бути виплачена йому в/ч НОМЕР_2 .

Докази виплати позивачу підйомної допомоги у матеріалах справи відсутні.

З приводу посилань відповідача на те, що позивач у 2017 році не прийняв посаду, на яку був призначений у в/ч НОМЕР_2 , суд зазначає, що у наказі командира в/ч НОМЕР_2 від 3.10.17 №254 зазначено, що ОСОБА_1 справи та посаду тимчасово виконуючого обов`язки офіцера-психолога командування здав і вибув до нового місця служби /а.с. 45/. Наведене у наказі формулювання про те, що позивач справи та посаду здав свідчить про те, що відповідні справи та посада позивачем були прийняті під час зарахування до особового складу військової частини. А тому, доводи відповідача, що такі справи та посада позивачем у липні 2017 року прийняті не були, суд визнає необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, суд, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали стосовно бездіяльності відповідачів, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 249 суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на виявлені у ході розгляду справи порушення відповідачем норм закону. При цьому постановлення окремої ухвали є правом суду, що реалізується залежно від встановлених судом фактичних обставин справи.

У цій справі неправомірна бездіяльність відповідача - в/ч НОМЕР_2 була предметом судового спору, за результатами якого судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд не заходить підстав для постановлення окремої ухвали.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1536,80 грн, що підтверджено квитанціями від 25.01.19 №0.0..1, від 12.02.19 №4 /а.с. 5, 6/. Судовий збір у зазначеному розмірі зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено виписками /а.с. 8, 9/.

Відповідачі доказів понесення судових витрат суду не надали.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 , позивачу належить компенсувати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань в/ч НОМЕР_2 .

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 205, 229, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 належного грошового забезпечення за період з 28.07.17 по 3.10.17.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) грошове забезпечення за період з 28.07.17 по 3.10.17, виходячи з посадового окладу у розмірі 850,00 грн, надбавки за вислугу років у розмірі 35% від суми посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 450% посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, провівши відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) підйомну допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.О. Кукоба