Справа № 140/2426/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

12 серпня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2426/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву приватного виконавця ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, заборони вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 приватний виконавець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 19.07.2019, оформленого протоколом №13, в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці, заборону Міністерству юстиції України робити запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 строком на три місяці.

Одночасно з поданням до суду позовної заяви приватний виконавець ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 19.07.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці приватного виконавця ОСОБА_2, що оформлене протоколом №13. Також заявник просив забезпечити позов шляхом заборони Міністерству юстиції України робити запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 строком на три місяці.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову приватний виконавець ОСОБА_2 зазначає про те, що внаслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності позбавлений можливості отримувати дохід від своєї діяльності та здійснювати поточні витрати на оренду та охорону офісу. Вказує, що на цей час в нього знаходиться на примусовому виконанні 93 виконавчих проваджень, а припинення діяльності на час розгляду справи потягне для стягувачів негативні наслідки у вигляді невиправданої затримки здійснення виконавчого провадження. Крім того, зазначає, що має на утриманні неповнолітню дочку, є інвалідом другої групи, його стан потребує постійного придбання ліків. Посилається на безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності та очевидну протиправність оскаржуваного рішення, оскільки в його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку. Звертає увагу суду на те, що відповідно до п.3 ст.43 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі п.4 ч.1 ст.42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому ст.33 цього Закону. За вказаних обставин заявник позбавлений права займатись своєю діяльністю на невизначений строк, який навряд чи обмежиться трьома місяцями, і даний час буде втрачений для виконання виконавчих проваджень.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи заяви приватного виконавця ОСОБА_2 про забезпечення позову письмовими доказами, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з таких мотивів і підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною першою, третьою статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З аналізу зазначених положень слідує, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що за результатами планової виїзної перевірки, яка проводилась на підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.05.2019 №1569/7 «Про проведення планової перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2», винесено подання про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарною комісією приватних виконавців, утвореною при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності, було прийнято рішення, оформлене протоколом від 19.07.2019 №13, яким застосовано до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці. Рішення прийнято на підставі довідки від 31.05.2019 про результати планової перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_2

Водночас із рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців України, оформленого протоколом від 19.07.2019 №13, на переконання суду, неможливо зробити однозначний висновок про його протиправність. Доказів очевидної протиправності спірного рішення матеріали позовної заяви не містять.

Частинами другою, третьою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України. Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Пунктом 29 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 №3791/5, визначено, що дата видання наказу Мін`юсту є датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Однак, як вбачається з позовної заяви, Міністерство юстиції України не видало відповідний наказ про притягнення приватного виконавця ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, що в свою чергу свідчить про те, що дисциплінарне стягнення до заявника на момент подачі позову не застосоване.

У заяві приватного виконавця ОСОБА_2 зазначено два заходи забезпечення позову, а саме: зупинення дії спірного рішення та заборони Міністерству юстиції України робити запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 строком на три місяці.

Однак суд зазначає, що в разі вжиття обраних заявником заходів забезпечення позову судом фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, і забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суд вийде за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, що є неприпустимим.

Крім того, станом на час розгляду заяви про забезпечення позову позивач не надав суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, також не надав жодного доказу того, що до прийняття рішення у справі приватний виконавець не має можливості займатися іншою діяльністю, яка не заборонена Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_2 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій