Справа № 200/5236/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року справа №200/5236/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Геращенка І.В.

Компанієць І.Д.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Кравченко О.М. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Аканов О.О.) від 17 травня 2019 року (повний текст складено 17 травня 2019 року у м.Слов`янськ) по справі №200/5236/19-а за позовом Державного підприємства Шахтоуправління "Південнодонбаське №1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2018 № про нарахування штрафу в сумі 98435,25 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2018 № про нарахування штрафу в сумі 98435,25 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 року № про нарахування штрафу у сумі 98435,25 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно прийнято спірне рішення, оскільки під час проведення камеральної перевірки було встановлено порушення позивачем граничних строків сплати сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2015 року. Відповідач вважає, що встановлене порушення є триваючим, а тому склад порушення є закінченим саме фактом несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання, а тому строки давнини, визначені ст.102 ПКУ, дотримано

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач є юридичною особою та знаходиться на податковому обліку у відповідача.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача з питань сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією за липень 2015 року (декларація від 20.08.2015 року №), за результатами якої складено акт від 30.11.2018 року №915/05-99-49-03/34032208, яким встановлено порушення позивачем підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу в частині несвоєчасної сплати сум узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковій звітності.

На підставі наведеного акту відповідачем відповідно до ст..126 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 14 грудня 2018 року №, яким застосовано до позивача штраф 20% у сумі 98435,25 грн.

Позивач скористався правом на оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 року №10358/6199-99-11-06-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102цього Кодексу.

За приписами п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації,звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеноїпунктом 133.4статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Як встановлено судом, позивач не подавав уточнюючих податкових декларацій, грошові зобов`язання контролюючим органом не нараховувалися (ст. 54 вказаного Кодексу), а тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, проводячи камеральну перевірку позивача у листопаді 2018 року, не мав права проводити таку перевірку стосовно декларації з податку на додану вартість за липень 2015р. , тобто за період, який не підпадав під дію вказаних норм Кодексу, чим вийшов за межі наданих повноважень.

Вказані порушення призвели до неправомірного накладення на позивача штрафу щодо вказаного періоду, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів також зазначає, що Верховний суд у постанові від 10 травня 2018 року по справі №820/3544/17 дійшов висновку про те, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року по справі №200/5236/19-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року по справі №200/5236/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 13 серпня 2019 року.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 13 серпня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць