Справа № 824/1054/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №824/1054/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17615/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

за участю

секретаря Кривохижої О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Гроссу Д .М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у касаційній інстанції адміністративну справу № 824/1054/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя: Білоус О.В., судді: Совгира Д.І., Курко О.П.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 14 листопада 2016 року №1255 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності «за порушення службової дисципліни та накладення дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції»; визнати протиправним та скасувати наказ від 24 листопада 2016 року №188 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «по особовому складу» на підставі наказу №1255 від 14 листопада 2016 року його звільнено зі служби в поліції; поновити його на посаді старшого інспектора Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з 24 листопада 2016 року (з урахуванням уточнень, наданих в судовому засіданні 01 лютого 2017 року) по дату прийняття рішення у даній справі; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області внести виправлення до трудової книжки щодо його звільнення.

1.1. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі наказів №1255 від 14 листопада 2016 року та №188о/с від 24 листопада 2016 року його звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни та в зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції. Підставою для видання таких наказів стали матеріали службової перевірки, проведеної у зв`язку із вчиненням старшим інспектором Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 дорожньо-транспортної пригоди.

1.2. Позивач вважає своє звільнення з поліції протиправним, оскільки формулювання оскаржуваних наказів не відповідає фактичним обставинам, вимог закону він не порушував, вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу не вчиняв, а саме: не передавав кермо автомобіля марки «Сіат-Толедо», д.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_5 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

1.3. Вказане, на його думку, є підставою для скасування спірних наказів.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

2. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

2.1. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обґрунтовано та правомірно кваліфікував зазначені дії (бездіяльність) позивача як порушення службової дисципліни, оскільки в ході судового розгляду справи судом також встановлено, що при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, а також шкоду завдану авторитету органів поліції. Також, відповідачем враховано попередню поведінку позивача, зокрема те, що позивач за період служби мав 4 дисциплінарних стягнення, про що зазначено у Висновку службового розслідування від 14 листопада 2016 року.

3. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасовано наказ від 14 листопада 2016 року №1255 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності «за порушення службової дисципліни та накладення дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції».

3.2. Визнано протиправним та скасовано наказ від 24 листопада 2016 року №188 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «по особовому складу» на підставі наказу №1255 від 14 листопада 2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

3.3. Поновлено на посаді старшого інспектора Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1.

3.4. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 листопада 2016 року по 24 травня 2017 року в сумі 22217,08 грн.

3.5. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3.6. Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно допустив вільне трактування змісту наказу, яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, на власний розсуд. В даному випадку, Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області визначено, що дисциплінарні стягнення накладені на позивача за вчинення дій (передавання керма транспортним засобом водію, що перебував у стані алкогольного сп`яніння), а не в ході допущення ОСОБА_1 певної бездіяльності (не перешкодив здійсненню керування транспортним засобом особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння).

3.7. Колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про необґрунтованість та безпідставність висновків суду першої інстанції щодо незаконності наказу від 14 листопада 2016 року №1255 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності «за порушення службової дисципліни та накладення дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції» та наказу від 24 листопада 2016 року №188 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «по особовому складу» на підставі наказу №1255 від 14 листопада 2016 року його звільнено зі служби в поліції, так як застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади -крайнього заходу дисциплінарного впливу.

III. Касаційне оскарження

4. Не погоджуючись з постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом принципу офіційного з`ясування обставин справи, неврахування факту внесення змін до наказу про накладення дисциплінарного стягнення, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати вказане рішення та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

4.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги наказ від 22.05.2017 №242, яким наказ від 14.11.2016 № 1255 було доповнено фразою наступного змісту: крім того, в його (позивача) діях вбачається протиправна бездіяльність, чим порушено абзац 11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту щодо обов`язку поліцейського з честю і гідністю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють та, у разі виявлення порушень законодавства, вживати заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

4.2. Зауважує, що відсутність повної аргументації всіх правових підстав для звільнення саме у висновку службового розслідування, на його думку, не може вважатись достатньою правовою підставою для скасування оскаржуваного наказу, який був приведений у відповідність до встановлених обставин.

5. У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги касаційної скарги в повному обсязі, просив суд її задовольнити та скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

6. Позивач та представник позивача заперечували проти задоволення касаційної скарги, просили оскаржуване рішення суду залишити без змін.

ІV. Встановлені судами фактичні обставини справи

7. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 19 лютого 2007 року, а з 07 листопада 2015 року - в органах Національної поліції на посаді старшого інспектора Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області.

8. За фактом ДТП за участю працівників поліції Головним управлінням Національної поліції України в Чернівецькій області у відповідності до вимог пунктів 2.1, 2.2.6, 2.6, 4.2, 4.4.3, 4.4.6, 4.5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230, видано наказ «Про призначення та проведення службового розслідування» від 13 листопада 2016 року.

9. Результати цього розслідування відображені у Висновку службового розслідування за фактом ДТП, яка мала місце 11 листопада 2016 року в с. Недобоївці Хотинського району за участю особового складу Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, затвердженого 14 листопада 2016 року т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області полковником поліції О.Д. Чубей (далі -Висновок службового розслідування).

10. У вказаному Висновку службового розслідування зазначено, що виїздом слідчо-оперативної групи Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області встановлено, що 11 листопада 2016 року біля 23:00 год. старший інспектор Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області капітан поліції ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Сіат-Кордоба» (у Висновку службового розслідування допущено технічну помилку у назві моделі автомобіля - згідно наявних у справі матеріалів модель «Толедо»), д.н. НОМЕР_1 на автошляху сполучення Житомир-Чернівці виїхав на зустрічну смугу руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Део-Нексія», д.н НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_6 , 1968 р.н, жителя АДРЕСА_1 .

11. Крім цього, було встановлено, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Сіат», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , знаходився старший інспектор Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітан поліції ОСОБА_1 , який під час вищевказаної ДТП тілесні ушкодження не отримав.

12. Згідно Висновку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди поліцейський ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а саме «компресійний перелом тіла 3-го поперекового хребця». Згідно довідки Хотинської ЦРЛ від 12 листопада 2016 року № 134, ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1.2 проміле), крім того у останнього відібрано зразки крові.

13. У Висновку також вказано, що опитаний ОСОБА_1 пояснив, що він біля 23:00 год. 11 листопада 2016 року зателефонував до ОСОБА_5 та попросив, щоб останній відвіз його додому на автомобілі «Сіат», який належить дружині ОСОБА_1 . У подальшому вони направились в напрямку с. Рожків Хотинського району, рухаючись по трасі неподалік с. Недобоївці Хотинського району. Напроти них рухався автомобіль, світло якого заважало продовжувати рух, і в цей час ОСОБА_1 відчув удар в ліву сторону автомобіля, на якому вони рухались, від чого вони вдарились в дерево. Крім цього, ОСОБА_1 зауважив, що за кермом автомобіля його дружини знаходився ОСОБА_5 , однак він не знав, що останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначив, що особисто він алкоголь перед ДТП не вживав, а випив 200 гр. горілки після вчинення ДТП ОСОБА_5

14. Таким чином, як зазначено у Висновку службового розслідування, ОСОБА_5 допустив порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника поліції, професійної та службової етики, а тому є безумовні і достатні підстави вважати їх такими, що мають явно протизаконний та дискредитуючий характер і які не сумісні з подальшим проходженням ним служби у поліції.

15. Отже, під час перевірки встановлено порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в діях ОСОБА_1 , який передав кермо автомобіля марки «Сіат», д.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_5 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

16. Обставини, що пом`якшують ступінь відповідальності, не виявлено.

17. Обставинами, що обтяжують ступінь відповідальності, є ступінь зухвалості та грубість вчиненого проступку, його соціальні та репутаційні наслідки для Національної поліції України, виправдувальне ставлення до своїх дій.

18. На підставі викладеного, керуючись Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України та Законом України «Про Національну поліцію», комісією, яка здійснювала службове розслідування, запропоновано, зокрема, відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що підтвердились, за порушення службової дисципліни та невиконання вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, частини першої статті 8 та пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», керуючись статтями 2, 7, 12, 14 вказаного Статуту, старшого інспектора Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1, зі служби в поліції звільнити.

19. Згідно наказу Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 14 листопада 2016 року №1255 «Про покарання», керуючись вимогами статей 5, 12, 13 Дисциплінарного статуту ОВС, статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення службової дисципліни та невиконання вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, частини першої статті 8 та пункту 1 частини першої статті 18 «Про Національну поліцію», керуючись статтями 2, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ старшого інспектора Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1 вирішено звільнити зі служби в поліції.

20. У вказаному наказі зазначено, що згідно висновків Хотинської ЦРЛ від 12 листопада 2016 року №№134, 135, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у стані алкогольного сп`яніння. Під час перевірки встановлено порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в діях ОСОБА_1 , який передав кермо автомобіля марки «Сіат-Толедо», д.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_5 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

21. На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 14 листопада 2016 року №1255, Головним управлінням національної поліції в Чернівецькій області видано наказ від 24 листопада 2016 року №188о/с «По особовому складу», яким відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом «б» частини першої (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 (М-248928), старшого інспектора Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, з 24 листопада 2016 року.

V. Релевантні джерела права и акти їх застосування

22. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

24. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25. За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

26. Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

27. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-//ІІІ (далі -Закон №5804/111).

28. Відповідно до вимог статті 1 цього Закону, Національна поліція України (далі -поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

29. Відповідно до вимог статті 3 Закону №5804/111, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

30. Відповідно до статті 17 Закону №5804/111, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

31. Частиною першою статті 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

32. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №5804/111).

33. Статтею 19 цього ж Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

34. Частиною першою статті 77 Закону №5804/111 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

35. Розділом XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

36. 28.12.2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким до набрання чинності Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», поширюється на поліцейських.

37. Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

38. Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна -дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

39. Статтею 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

40. Згідно зі статтею 7 вищевказаного Дисциплінарного статуту, службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

41. Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

42. За порушення службової дисципліни на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

43. Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, у якій зазначено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

VI. Позиція Верховного Суду

44. Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду виходить з наступного.

45. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із проходженням позивачем служби в поліції, яка відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» є державною службою особливого характеру та, у розумінні пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, належить до публічної служби.

46. При цьому, судами було встановлено, що позивача було звільнено зі служби у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який, відповідно до змісту наказу № 1255 від 14 листопада 2016 року, полягає у порушенні службової дисципліни та невиконанні вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, частини першої статті 8, пункту 1 частини першої статті18 Закону України «Про національну поліцію» та виявився у переданні керма та, фактично, не здійсненні перешкод щодо керування водієм ОСОБА_5 , який був його колегою по службі та перебував у стані алкогольного сп`яніння.

47. Аналіз положень Дисциплінарного статуту дозволяє дійти висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

48. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

49. З тексту Присяги, неухильне дотримання якої визначено пунктом 1 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

50. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського.

51. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

52. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

53. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

54. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

55. Наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування.

56. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу та має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

57. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, за висновками проведеного службового розслідування, слугував факт передання позивачем керма автомобіля марки «Сіат-Толедо», д.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, що і становить склад дисциплінарного проступку позивача та виразився у порушенні ним службової дисципліни та невиконанні вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, частини першої статті 8, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію».

58. Враховуючи зміст наданих в судовому засіданні пояснень учасниками справи та встановлених судами обставин справи, Верховний Суд вважає, що наведеним у Висновку службового розслідування відносно позивача словосполученням «передав кермо автомобіля водію ОСОБА_5 » позивачу у провину фактично ставиться допущення до керування транспортним засобом особи, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та не вжиття ним належних заходів, обов`язок по здійсненню яких покладено статтею 7 Дисциплінарного статуту, Присягою працівника органів внутрішніх справ України та статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію».

59. Вказаному висновку кореспондують зібрані під час службового розслідування та судового розгляду докази на підставі особистих пояснень позивача та свідків про те, що автомобіль «Сіат» синього кольору належить дружині ОСОБА_1 , а також докази, що підтверджують факт перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння під час керування цим автомобілем.

60. При цьому, Верховний Суд вважає, що на підставі частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено докази перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння та вірно надано кваліфікацію його дій та дій позивача в спірних правовідносинах з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Такі висновки суду першої інстанції підтверджуються відомостями Акту №134 та показами свідка лікаря ОСОБА_8 , яка проводила медичний огляд ОСОБА_5 та підтвердила перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на момент його доставлення до лікувального закладу каретою швидкої допомоги.

61. Враховуючи покази вказаного медичного працівника та відомості, що містяться у складеній нею медичній документації, Верховний Суд доходить висновку про те, що позивач не міг не помітити стан, у якому перебував ОСОБА_5 під час керування транспортним засобом, оскільки він перебував поруч з ним в салоні автомобіля та у безпосередній близькості, що надавало йому об`єктивну можливість виявити ознаки алкогольного сп`яніння у останнього (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови).

62. Однак, позивач не вжив заходів щодо недопущення керування транспортним засобом цією особою, не запобіг вчиненню правопорушення, про вказане не доповів безпосередньому або старшому прямому начальникові, що є прямим свідченням порушення ним статті 7 Дисциплінарного статуту, Присяги та Закону України «Про Національну поліцію».

63. Оскільки, згідно статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, особи рядового і начальницького складу поліції зобов`язані дотримуватись законодавства України та службової дисципліни і в позаслужбовий час, запобігаючи, у тому числі, вчиненню особами протиправних дій шляхом вжиття необхідних заходів, а позивач, вступаючи на службу в органи внутрішніх справ (поліції), був попереджений про відповідальність за порушення службової дисципліни, проте, перебуваючи на пасажирському сидінні транспортного засобу, за кермом якого була особа, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння (також поліцейський), усупереч своїм обов`язкам поліцейського, не припинив протиправних дій такої особи, які в подальшому призвели до дорожньо-транспортної пригоди, тому Верховний Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач обґрунтовано та правомірно кваліфікував зазначені дії (бездіяльність) позивача як порушення службової дисципліни, які становлять склад порушень, передбачених статями 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, частини першої статті 8, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію».

64. Водночас, протилежні висновки суду апеляційної інстанції є помилковими та такими, що здійснені без повного та всебічного дослідження обставин справи та доказів, що їх підтверджують.

65. Крім вказаного, Верховний Суд також враховує наявність протиріч в показаннях позивача щодо наявності у нього інформації про власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 , та розцінює їх як спробу позивача приховати дійсні обставини та події з метою уникнення відповідальності.

66. Також, той факт, що за участю автомобіля, в якому перебував позивач, сталася дорожньо-транспортна пригода, у причино-наслідковому зв`язку з якою є неправомірні дії водія цього технічного засобу, які не були попереджені чи зупинені позивачем, дискредитує позивача як поліцейського і свідчить про неможливість подальшого несення ним служби в органах поліції.

67. Тому, застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу дисциплінарного впливу у виді звільнення з органів поліції Верховний Суд вважає таким, що є співрозмірним та пропорційним до вчиненого ним грубого порушення службової дисципліни, яким принижено та дискредитовано його як працівника поліції, органи поліції в цілому та підриває авторитет Національної поліції.

68. Отже, Верховний Суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про правомірність спірних наказів відповідача та відсутність підстав для їх скасування, а суд апеляційної інстанції помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

69. Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

70. Таким чином, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

VII. Судові витрати

71. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року задовольнити.

2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

О. В. Калашнікова