Справа № 1540/3746/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3746/18
Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря - Худика С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування рішення про примусове повернення, визнання законними підстави перебування на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приморського районного відділу Головного управління ДМС України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення № 52 від 19.06.2018 року Приморського районного відділу в м. Одеса Головного управління ДМС України в Одеській області про примусове повернення в країну походження громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язання його покинути територію України;

- визнати законними підстави перебування на території України громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 червня 2015 року та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти та розглянути заяву з документами, та вирішити питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням встановлення законності перебування громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з 18 червня 2015 року.

В обґрунтування позову послався на те, що видворення з території України порушує його права на повагу до сімейного життя (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), оскільки він з 18.06.2016 року одружений з громадянкою України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки повернення до країни походження - Сирії, загрожує його життю та здоров`ю. Послався на те, що він добровільно намагається виправити ситуацію, яка склалась з приводу його правового статусу перебування на території України, що не має наслідком порушення суспільного порядку, загального добробуту, і не суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що висновки суду про відсутність доказів потенційної небезпеки для життя та здоров`я позивача у випадку повернення до країни громадянської належності є необґрунтованими. На доведення протилежного посилається на інформацію по країні походження. Крім того, при прийняті рішення про примусове повернення відповідачем не враховано обставину наявності у апелянта дружини.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач послався на доводи, які узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2018 року - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2018 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою вул. Градоначальницька, 33, м. Одеса було виявлено особу без документів, яка назвалась громадянином Сирії - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.06.2018 року в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було відібрано пояснення.

З тексту оскаржуваного рішення № 52 від 19.06.2018 року вбачається, що громадянин Сирії - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до України прибув 12.10.2010 року з метою проживання. В подальшому звернувся за захистом на території України але 14.07.2016 року йому було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Перетин кордону позивач здійснив через КПП «Одеса» за паспортом громадянина Сирії № НОМЕР_1 терміном дії до 25.07.2016 р. (а.с. 48-60, 88-102), та в подальшому був документований новим у м. Київ № 011647130, терміном дії до 22.06.2019 р. (а.с. 34-47, 74-87).

Також в оскаржуваному рішенні відповідача від 19.06.2018 р. № 52 зазначено, що 24.04.2018 року позивач звернувся до ДМС України із заявою про продовження терміну перебування в Україні, але вказані матеріали були повернуті заявникові у зв`язку з відсутністю підстав для продовження строку перебування.

Позивач не виявив бажання добровільно повертатись до країни громадянської належності.

19.06.2018 року головним спеціалістом Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 003420 за ч.1 ст. 203 КУпАП, що виразилось у порушенні правил перебування іноземців в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування (а.с. 134).

19.06.2018 року було здійснено розгляд справи та заступником начальника Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області винесено постанову за номером ПН МОД 003420 про накладання на позивача штрафу у розмірі 1700 грн. (а.с. 135)

Штраф був сплачений позивачем 19.06.2018 року, що підтверджено квитанцією № 0.0. «ПриватБанк» (а.с. 136).

19.06.2018 року Приморським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 52 про примусове повернення в країну походження громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у термін до 02.07.2018 року.

19.06.2018 року позивач ознайомився з рішенням про примусове повернення, зазначивши, що не відмовляється від виконання цього рішення (а.с. 128).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підпадає під дію статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців або осіб без громадянства», а отже, приймаючи рішення про примусове повернення позивача в країну походження, Приморський РВ ГУ ДМС України в Одеській області діяв в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773 (далі Закон України № 3773).

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України №3773, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 26 Закону України № 3773 передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до статті 31 Закону України № 3773 іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у його діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Примусове повернення чи видворення іноземця може здійснюватися за відсутності обставин вичерпного переліку, визначених ст. 31 Закону України № 3773.

У свою чергу, порушенням законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у розумінні Закону України №3773-VI є, зокрема, відповідність особи ознакам нелегального мігранта, наведеним у пункті 14 частини 1 статті 1 цього Закону, а саме: іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2015 року була анульована посвідка на тимчасове проживання позивача серії ДП №203/2012 від 27.03.2013 р. (а.с. 92).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами органу міграційної служби про те, що заявлена позивачем інформація про причини неможливості повернутися до Сирії носить загальний характер і не містить відомостей про події переслідувань та утисків на батьківщині за політичною, релігійною чи іншими ознаками, в зв`язку з чим також вважає заяву позивача такою, що не є ґрунтовною, тобто в іноземця відсутні умови, за яких він може вважатися біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України № 3671.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, доводи апелянта щодо небезпеки повернення його до Сирії, та враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення позивачем ст. 26 Закону України № 3773, вважає таке порушення достатньою підставою для примусового повернення позивача до країни походження.

Колегія суддів враховує, що апелянтом визнано свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: порушення встановлених правил перебування в Україні, що підтверджується сплатою в добровільному порядку та в повному обсязі штрафу, визначеного постановою про накладення адміністративного стягнення, яку апелянтом не оскаржено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не врахована інформація по країні походження, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене питання має досліджуватися при прийнятті рішення про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, в даному ж випадку рішення про примусове повернення прийнято через порушення позивачем вимог законодавства про законне перебування на території України.

Посилання апелянта на обставини наявності в нього сім`ї на території України, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду, оскільки це не є підставами, що унеможливлюють його повернення до країни походження, а навпаки, є обставиною для оформлення дозволу на міграцію.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення Приморського РВ ГУ ДМС в Одеські області від 19.06.2018 р. № 52 про примусове повернення позивача.

Правильними є висновки суду першої інстанції, що відповідач, при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували такі висновки суду першої інстанцій.

Водночас колегія суддів зазначає, що, встановивши відсутність правових підстав для скасування рішення Приморського РВ ГУ ДМС в Одеські області від 19.06.2018 р. № 52, суд першої інстанції послався на зазначену обставину, як на підставу для відмови у задоволенні позовної вимоги, заявленої до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зобов`язання прийняти та розглянути заяву з документами, та вирішити питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням встановлення законності перебування громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , на території України з 18 червня 2015 року

Проте, суд першої інстанції не з`ясував питання щодо залучення до участі у справі у якості другого відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, та не витребував відповідні докази з метою вирішення справи по суті заявленої позовної вимоги саме до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, що є порушенням ст. 48 КАС України. Зазначена обставина позбавляє апеляційний суд можливості переглянути судове рішення в цій частині, оскільки наслідком залучення до участі у справі другого відповідача, є розгляд справи з початку, в той час як апеляційний суд не наділений такими повноваженнями.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст. 20, 48, п. 5 ч. 1 ст. 315, ст. 318 КАС України, колегія суддів дійшла висновку щодо скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти та розглянути заяву з документами, та вирішити питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням встановлення законності перебування громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , на території України з 18 червня 2015 року; та направлення справи в цій частині позовних вимог за предметною підсудністю на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 2-12, 20, 72-78, 242, 308, 310, 315, 318, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року скасувати в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти та розглянути заяву з документами, та вирішити питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням встановлення законності перебування громадянина Сирійської Арабської Республіки - ОСОБА_1 , на території України з 18 червня 2015 року.

Справу в цій частині позовних вимог направити за предметною підсудністю на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.08.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.