Справа № 640/18573/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі Рейтаровській О.С., розглянувши у закритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Служби Безпеки України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду у листопаді 2018 р. позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що розпорядженням начальника Управління Служби Безпеки України в Одеській області № 49 від 11 квітня 2018 р. йому було скасовано допуск до державної таємниці.

06 вересня 2018 р. він звернувся до Голови Служби Безпеки України із проханням скасувати назване розпорядження, однак йому було відмовлено.

Вважаючи, що розпорядження № 49 від 11.04.2018 р. є необгрунтованим та незаконним, позивач просив зобов`язати Голову Служби Безпеки України скасувати його.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Зокрема, скаржник стверджує, що висновок про скасування допуску до державної таємниці не відповідає дійсним обставинам.

На переконання апелянта, при оформленні допуску до державної таємниці він повно та всебічно надав відповіді на усі питання.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наполягав на законності та обгрунтованості судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника штабу-першого заступника командувача ВМС Збройних Сил України.

Відповідно до розпорядження Управління Служби безпеки України в Одеській області № 47д від 04.06.2015 р. позивач отримав допуск до державної таємниці.

Відповідно до Висновку «Про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці», затвердженому начальником Управління Служби Безпеки України в Одеській області 11 квітня 2018 р. відділом охорони державної таємниці УСБУ в Одеській області, на підставі інформації, надісланої 7 Управлінням ГУ ВКР ДКР СБ України та також додатків до «Вмотивованого запиту», поданого УСБУ в Одеській області Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто документальні матеріали стосовно позивача у зв`язку з отриманням відносно нього достовірних відомостей про наявність обставин, передбачених п.1 ч.2 ст.23 Закону України «Про державну таємницю» та ініціюванням на підставі ч.2 ст.26 Закону України «Про державну таємницю» питання про скасування йому допуску до державної таємниці. В ході розгляду документів встановлено, що у «Переліку питань, на які пропонується надати відповідь для оформлення допуску до державної таємниці»:

- у відповіді на питання 22 позивач не вказав (приховав) підтримання особистих стосунків з громадянами Російської Федерації, зокрема, представниками Федеральної служби безпеки Російської Федерації;

- на питання 24 позивач не вказав (приховав) наявність громадянства Російської Федерації у своєї дружини ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала паспорт громадянина РФ у 2014 році);

- на питання 25 переліку позивач замість фактичного місця проживання вказав місце знаходження адміністративних будівель військової частини, де він проходить військову службу ( АДРЕСА_1 ) та які не використовувались ним для проживання.

Із наведеного було зроблено висновок, що виявлені в ході розгляду документів обставини підпадають під визначення, наведені в п.1 ч.2 ст.23 Закону України «Про державну таємницю», яка у даному випадку знаходиться у прямому взаємозв`язку із ч.2 ст.26 Закону України «Про державну таємницю», що є підставою для скасування позивачу допуску до державної таємниці.

Цей висновок став підставою для прийняття начальником Управління Служби Безпеки України в Одеській області розпорядження № 49 від 11 квітня 2018 р. «Про скасування громадянину ОСОБА_1 допуску до державної таємниці».

06 вересня 2018 р. позивач звернувся до Голови Служби Безпеки України із листом у якому просив скасувати розпорядження № 49 від 11 квітня 2018 р.

Листом № 17/5-89/15 від 05.10.2018 р. відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для скасування спірного розпорядження. Одночасно позивачеві роз`яснено, що законодавство у сфері охорони державної таємниці не містить заборони щодо повторного розгляду питання про надання громадянинові допуску до державної таємниці та проведення перевірки у зв`язку з таким допуском.

Спеціальним законом, який регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України є Закон України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 р. № 3855-XII (надалі за текстом «Закон № 3855-XII»).

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону № 3855-XII допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 2 статті 26 Закону № 3855-XII скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 23 Закону № 3855-XII у наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено у разі повідомлення громадянином під час оформлення допуску недостовірних відомостей про себе.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 3855-XII порядок надання, переоформлення та скасування громадянам допуску до державної таємниці встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 р. (надалі за текстом «Порядок»).

Згідно пункту 80 Порядку скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органом СБУ за місцем провадження громадянином діяльності, пов`язаної з державною таємницею у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про державну таємницю». Рішення про скасування громадянину допуску до державної таємниці приймається у формі наказу або розпорядження органу СБУ.

Згідно пункту 85 Порядку громадянин має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці у порядку, встановленому законом.

Частиною 4 статті 26 Закону № 3855-XII визначено, що громадянин має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому законом.

Звертаючись до фактів цієї справи, колегія суддів зазначає, що позивачем не оскаржується розпорядження про скасування допуску до державної таємниці. ОСОБА_1 просить зобов`язати Голову Служби Безпеки України скасувати розпорядження № 49 від 11.04.2018 р.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що вимога про зобов`язання вчинити певні дії може бути заявлена у разі, якщо суб`єкт владних повноважень: 1) в силу приписів законодавчих актів зобов`язаний вчинити дії; 2) допускає протиправну бездіяльність; 3) бездіяльність призводить до порушення прав, свобод або законних інтересів особи.

Водночас, жодним нормативним актом на Голову Служби Безпеки України не покладено обов`язок скасовувати розпорядження начальників обласних управлінь про скасування допуску до державної таємниці.

Більш того, пунктом 15 Інструкції про порядок надання, переоформлення та скасування допуску громадянам до державної таємниці, затверджена наказом Служби безпеки України № 365/ДСК від 04.07.2014 р., передбачено, що надання, переоформлення та скасування допуску громадянам до державної таємниці здійснюється за розпорядженнями:

- Голови СБУ або його заступника працівникам та співробітникам підприємств, установ, організацій, які перебувають у сфері здійснення повноважень підрозділів Центрального управління СБУ:

- начальників регіональних органів СБУ або осіб, які виконують їх обов`язки працівникам та співробітникам підприємств, установ, організацій, які перебувають у сфері здійснення повноважень цих органів.

Отже, питання надання позивачеві допуску до державної таємниці чи його скасування не належать до компетенції відповідача.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є правильним по суті безвідносно до висновків, якими воно обґрунтовано, а відтак колегія суддів не знаходить підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 13 серпня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук