Справа № 400/1589/19
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р. № 400/1589/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Державне підприємство "Миколаївський суднобудівний завод ", вул. Адміральська, 38, Миколаїв, 54001

до відповідача:Головне управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001

про:визнання дій протиправними,

Державне підприємство «Миколаївський суднобудівний завод» (надалі - позивач) звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними дій щодо видання інкасових доручень (розпоряджень) про списання грошових коштів позивача, розміщених на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ПУМБ» (МФО 334851).

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначає, що у відповідача не було правових підстав для списання грошових коштів з поточного рахунку на підставі інкасових доручень, відповідно д постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року по справі № 814/1367/17.

Відповідач проти позову заперечував, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки Інструкцією №22 передбачено право стягнення коштів на підставі інкасових доручень на підставі рішення суду. Інкасові доручення виставлені з дотримання Інструкції № 22 та Цивільного Кодекса України.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2017 року постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1367/17 за позовом Головного управління ДФС у Миколаївській області до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара», стягнуто із позивача податковий борг у розмірі 3 727 389,90 грн. на користь держави.

Постанова у справі № 814/1367/17 набрала законної сили.

10.09.2018 року відповідачем видано інкасове доручення № 1347 на загальну суму 179 304,78 грн. в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) згідно постанови Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1367/17 та направлено до банку АТ «СВЕРБАНК», в якому відкрито поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 .

22.10.2018 року з поточного рахунку позивача № НОМЕР_3 в АТ «КРИСТАЛБАНК» списано залишок грошових коштів у розмірі 92762,10 грн. в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) згідно постанови Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1367/17.

16.01.2019 року відповідачем видано інкасове доручення № 103 на загальну суму 179 304,78 в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) згідно постанови Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1367/17 та направлено до банку АТ «СВЕРБАНК», в якому відкрито поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 .

25.01.2018 року відповідачем видано інкасове доручення № 245 на загальну суму 3 519 463, 54 грн. скероване в рахунок погашення податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб згідно з постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1367/17, яке скеровано до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» (МФО 334851), в якому позивачем відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

В подальшому відповідач щотижня направляв інкасові доручення на списання коштів до банку АТ «ПУМБ», а банк здійснював списання коштів:

-14.01.2019 року списано грошові кошти у розмірі 3 721,96 грн.;

-18.01.2019 року списано грошові кошти у розмірі 57,13 грн.;

-07.02.2019 року списано грошові кошти у розмірі 1 288,07 грн.;

-18.02.2019 року списано грошові кошти у розмірі 87,49грн.;

-20.02.2019 року списано грошові кошти у розмірі 84,01грн.;

-22.02.2019 року списано грошові кошти у розмірі 120,26 грн.;

-22.03.2019 року списано грошові кошти у розмірі 51,91грн.;

-25.03.2019 року списано грошові кошти у розмірі 39 028,37грн.;

-29.03.2019 року списано грошові кошти у розмірі 7,00грн.;

-04.04.2019 року списано грошові кошти у розмірі 287,57грн.;

-08.04.2019 року списано грошові кошти у розмірі 25,73грн.;

-02.05.2019 року списано грошові кошти у розмірі 43,67 грн.;

Загальна сума грошових коштів, що списана з рахунку позивача, відкритого у банку АТ «ПУМБ» на користь відповідача на підставі інкасових доручень становить 44803,17 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо видання інкасових доручень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

Порядок здійснення контролюючим органом заходів з погашення податкового боргу передбачений ст.95 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Положення п. 95.3 ст. 95 ПК України передбачають, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем на виконання вимог ст. 95 ПК України були направлені інкасові доручення до банків, в яких має відкриті рахунки позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 Цивільного кодексу України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Примусове списання коштів банками визначено Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976 (далі - Інструкція №22).

Відповідно до абз. 19 п. 1.4 Інструкція №22 - розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (контролюючого органу) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача є інкасові доручення.

Органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є контролюючі органи.

Стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 11.1 глави 11 цієї Інструкції:

1) з рахунків платників податків - на підставі рішення суду або рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу (за умов, визначених пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України );

2) з рахунків суб`єктів господарювання - на підставі рішення суду.(п.11.1,п.11.2 Інструкції №22).

Вищезазначеними пунктами Інструкції передбачено право контролюючого органу стягувати з рахунків суб`єктів господарювання - на підставі рішення суду саме податковий борг, прострочену заборгованості суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), тому дії відповідача, щодо списання заборгованості з рахунків позивача не є протиправним.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод "( вул. Адміральська, 38, Миколаїв, 54001, ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001, ) - відмовити повністю.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар