Справа № 120/2058/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

06 серпня 2019 р. Справа № 120/2058/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача та третьої особи: адвоката Тишківського С.Л.

представника відповідача: Паничука Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанови та припису

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 07.06.2019 року №366-ДК/0248По/08/01/-19 та припису від 07.06.2019 року №366-ДК/0349Пр/03/01/-19.

Перед початком судового засідання 06.08.2019 року представником позивача подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підстави постанови державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Вінницької області ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Коваля А.В. від 07.06.2019 року за № 366-ДК/0248По/08/01-19, якою визнано винним керівника ПАТ «Турбівське» ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (680 гривень у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП).

Необхідність у забезпеченні позову позивач обґрунтовує тим, що після відкриття судового провадження у даній справі, постановою державного виконавця Липовецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 22.07.2019 року відкрито виконавче провадження №59619882 про стягнення 680 гривень (подвійний розмір) штрафу на підставі оскаржуваної постанови відповідача від 07.06.2019 року № 366-ДК/0248По/08/01/-19. У зв`язку з відкриттям виконавчого провадження, державним виконавцем можуть вживатися такі заходи до нього як до боржника, а саме: накладення арешту на житло, примусовий продаж житла, накладення арешту та вилучення його коштів, арешт та примусова реалізація іншого майна, що може істотно ускладнити та навіть унеможливити виконання рішення суду, а також істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведені обставини, на думку позивача, зумовлюють необхідність у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову подана в день розгляду даної справи перед початком судового засідання, суд здійснює її розгляд у судовому засіданні за участі представників сторін.

Так, представник позивача у судовому засіданні подану заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо забезпечення позову.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд виходив із такого.

Відповідно до частини першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені статтею 151 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Із аналізу наведеного необхідно дійти висновку, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й із зазначенням або очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та/або неможливості (утруднення) в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи чи виконання рішення суду.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При оцінці підстав для забезпечення позову суд враховує, що згідно оскаржуваної постанови від 07.06.2019 року №366-ДК/0248По/08/01/-19 на керівника ПАТ «Турбівське» ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в сумі 340 грн. (680 грн. у випадку несплати у встановлений строк).

Постановою державного виконавця Липовецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 22.07.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59619882 з приводу виконання оскаржуваної постанови про стягнення штрафу в сумі 680 грн. Відомостей про вчинення державним виконавцем інших дій в межах даного виконавчого провадження матеріали поданої заяви не містять.

Проаналізувавши доводи позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач лише констатує наявність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та постанови про відкриття виконавчого провадження, однак не наводить достатніх аргументів, фактів того, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Доказів, які б свідчили про очевидну протиправність такого рішення суб`єкта владних повноважень чи утруднення виконання рішення суду у подальшому позивач також не надає.

Саме по собі звернення до суду із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не свідчить про протиправність такого рішення. Позивачем належним чином не обґрунтовано, яким чином рішення про задоволення даного позову, якщо таке буде мати місце в майбутньому, може утруднити його виконання. Навіть якщо припустити можливе стягнення з позивача відповідних сум грошових коштів на виконання даного виконавчого документа, то діючим законодавством передбачений відповідний порядок повернення таких сум у випадку, якщо відпадуть підстави у їх стягненні. Тобто виходячи із наявних обставин справи та викладених позивачем доводів судом не встановлено тих підстав, при яких невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити як майбутнє виконання судового рішення так і можливість ефективного захисту або поновлення порушених прав у випадку задоволення заявлених вимог.

Крім того визначена до стягнення сума 680 грн. не є такою, стягнення якої призведе до настання невідворотних наслідків чи спричинить негативний вплив на активи позивача.

Разом із тим суд звертає увагу на те, що саме позивач, як суб`єкт звернення із клопотанням, повинен обґрунтувати існуванням передбачених частиною 1 статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову. Такий висновок узгоджується із нормою частини 1 статті 9 КАС України, в силу якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини суд не вбачає наявності достатніх обставин для застосування заходів забезпечення позову, визначених статтею 150 КАС України, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої позивачем заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович