Справа № 826/3684/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 серпня 2019 року №826/3684/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2., позивача ОСОБА_1

представника відповідача - Мірошниченка В.Р.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 серпня 2019 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2016 №, №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Келеберда В.І.) від 13.03.2018 у справі №826/3684/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 №826/3684/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 - без змін.

Постановою Верховного суду від 31.08.2018 №К/9901/53059/18, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 скасовано, справу №826/3684/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Листом Верховного Суду від 17.09.2018 №826/3684/17/29455/18 матеріали справи №826/3684/17 скеровано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2018 адміністративну справу №826/3684/17 прийнято до провадження суддею Літвіновою А.В. та визначено, що справу буде розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, зобов`язано сторін надати суду необхідні документи для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та підготувати письмові пояснення з приводу спірних правовідносин, з врахуванням постанови Верховного Суду від 31.08.2018 №К/9901/53059/18.

Разом з тим, через канцелярію суду від позивача надійшла заява проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач просить суд здійснювати розгляд адміністративної справи №826/3684/17 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018 визначено, що розгляд адміністративної справи №826/3684/17 буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження та призначено адміністративну справу №826/3684/17 до судового розгляду в підготовче судове засідання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України сума боргу прощена (анульована) публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу позивача відповідно до підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.09.2016 №, №, № підлягають скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.09.2016 №, №, № є правомірними з огляду на те, що в порушення норм підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України позивачем не включено до оподаткованого доходу за 2015 рік суму боргу прощену (анульовану) публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи №826/3684/17.

Під час судового розгляду справи судом оголошувалась перерва, також розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, додаткові пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи ОСОБА_1 , за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2, пункту 164.1 статті 164, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 893 359,11 грн. та не сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 178 062,82 грн.; пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" та заниження ставки оподаткування при нарахуванні військового збору в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 13 400,39 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 15.08.2016 №10273/26-58-13-06-17-.

Не погоджуючись із зазначеними вище висновками податкового органу, позивачем подано до державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві заперечення.

Надалі на підставі акта від 15.08.2016 №10273/26-58-13-06-17-, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 05.09.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 222 578,53 грн., з яких: за основним платежем 178 062,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 44 515,71 грн.;

- від 05.09.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 16 750,49 грн., з яких за основним платежем 13 400,39 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 350,10 грн.;

- від 05.09.2016 №, яким позивачу нараховано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн.

В той же час, за результатами адміністративного оскарження рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 05.12.2016 №7893/5/26-15-10-02-16 "Про результати розгляду первинної скарги" та Державної фіскальної служби України від 16.02.2017 №2315/9/99-99-11-02-01-14 "Про результати розгляду повторної скарги" були залишені без змін прийняті державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкові повідомлення-рішення від 05.09.2016 №, №, №, а скарги позивача - без задоволення.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 05.09.2016 №, №, №, звернувся до суду з даним позовом.

Верховним Судом в постанові від 31.08.2018 №К/9901/53059/18 зазначено, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що сума основного боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності, відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом, а тому підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, у зв`язку з чим визначення позивачу грошових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб та військовому збору є правомірним. За висновком судів, відсутні підстави для застосовування до спірних правовідносин положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки наявності обставин прощення (анулювання) розміру різниці, розрахованої згідно цієї норми, в ході розгляду справи не встановлено. Судами також не встановлено обставин, які б свідчили про подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 31.08.2018 №К/9901/53059/18, касаційний суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій, вважаючи їх передчасними та такими, що зроблені з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, при вирішенні даної справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеної (анульованої) кредитором боргу, яка може включати в себе як основну суму кредиту, так і відсотки за користування ним, комісії та/або штрафні санкції (пеню), а також дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості й, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

Зокрема, Верховним Судом зазначено, що роблячи висновок про правомірність віднесення контролюючим органом суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитним договором у розмірі 893 359,11 грн. до отриманого додаткового блага, який ґрунтувався на тій обставині, що згідно відомостей акту перевірки зазначена сума є основною заборгованістю за кредитом, судами попередніх інстанцій належним чином не виконано покладеного на них обов`язку щодо з`ясування всіх обставин у справі та надання оцінки всім доводам позивача, та, як наслідок, не перевірено достовірності такої інформації й не встановлено дійсного правового статусу прощеної (анульованої) суми боргу за фінансовим кредитом в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та наявність чи відсутність у її складі процентів за користування кредитними коштами, комісій та/або штрафних санкцій (пені). При цьому в матеріалах справи відсутній лист публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 21.06.2016 №11.1-186/79-765, на який міститься посилання в акті перевірки та який покладено інспекцією в основу оскаржуваних рішень.

Також, відповідно до висновків Верховного Суду, не надано будь-якої оцінки й наявній в матеріалах справи довідці публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 24.11.2016 №10.1-186/96-20911, у якій повідомляється про анулювання позивачу іншої суми заборгованості, ніж вказано у акті перевірки, а також обставинам повідомлення публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» позивача про прощення (анулювання) боргу, з дотриманням порядку якого пов`язується виникнення обов`язку боржника відображення такого доходу у річній податковій декларації та сплати відповідних податків (зборів), обов`язкових платежів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, беручи до уваги висновки Верховного суду, викладені в постанові від 31.08.2018 №К/9901/53059/18, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку (боржника) виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі №К/9901/48128/18.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (Позичальник) та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (Кредитор) укладено договір від 11.08.2006 №291/73052 про надання кредиту.

В подальшому, між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» укладено договір від 09.06.2015 №1 про анулювання (прощення) кредиту, яким внесено зміни до договору від 11.08.2006 №291/73052.

Відповідно до пункту 2 Договору про внесення змін від 09.06.2015 №1, станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за договором кредиту складає 84726, 51 доларів США.

Пунктом 3.2 Договору про внесення змін від 09.06.2015 №1 передбачено, якщо Позичальник починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31.12.2015 здійснить одноразовий платіж в сумі від 42 363,26 доларів США на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку №1 до цього Договору про внесення змін, то Позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам і комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу.

Так, відповідно до квитанції від 09.06.2015 №FJB145, позивачем на погашення кредиту здійснено одноразовий платіж в сумі 42 363,26 доларів США, що станом на дату здійснення операції становить 893 983,94 грн.

Відповідно до листа публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про надання інформації від 21.06.2016 №11.1-186/79-765 (арк.справи 187) на запит державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.06.2016, публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання основної кредитної заборгованості, зокрема, ОСОБА_1 в сумі 893 968,11 (що еквівалентно сумі 42 363,25 доларів США).

Також, в матеріалах справи міститься довідка від 24.11.2016 №10.1-186/96-20911, видана публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 , про те, що по кредиту згідно договору кредиту від 11.08.2006 №291/73052, укладеного з публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», станом на дату здійснення платежу 09.06.2015 було анульовано суму 42 363,25 доларів США (що еквівалентно сумі 893 968,11 грн., за курсом НБУ на дату 09.06.2015).

Враховуючи зазначені обставини вбачається, що до складових анульованої (прощеної) суми заборгованості входить основна сума заборгованості, штрафні санкції та пеня до складу прощеної суми боргу не входять, що не спростовано позивачем під час судового розгляду справи.

Доводи позивача, що йому невідомо про суму прощеного боргу, і банком не доводився обов`язок позивача із декларування та оподаткування відповідних сум прощеного боргу, не приймаються судом до уваги, оскільки матеріали справи свідчать про зворотне.

Так, під час судового розгляду справи відповідачем зазначено (жодним чином не спростовано позивачем), що ОСОБА_1 було направлено різні копії примірників позовної заяви разом з додатками для суду та для відповідача.

В екземплярі для суду надано неповний текст Договору про внесення зміни від 09.06.2015 №1 до кредитного договору від 11.08.2006 №291/73052, а саме лише чотири сторінки з п`яти сторінок, зазначених в самому договорі.

Так, в примірнику позову, наданому суду відсутній п`ятий аркуш зазначеного договору, в той час як, в наданому примірнику державній податковій інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві міститься п`ять з п`яти аркушів Договору про внесення зміни від 09.06.2015 №1 до кредитного договору від 11.08.2006 №291/73052, завірений як з оригіналом згідно самим ОСОБА_1 , як і інші додатки до позову.

Зазначений п`ятий аркуш Договору про внесення зміни від 09.06.2015 №1 містить підпис ОСОБА_1 про те, що він належним чином повідомлений про прощення (анулювання) боргу та наявності у нього обов`язку самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб, відобразити такій дохід у річній податковій декларації. Датою анулювання (прощення) заборгованості вважається 09.06.2015.

Також, зазначений обов`язок ОСОБА_1 визначений у пункті 3.4 Договору про внесення зміни від 09.06.2015 №1.

Під час судового розгляду справи позивачем підтверджено, що обов`язок за кредитним договором від 11.08.2006 №291/73052 припинено на підставі Договору про внесення зміни від 09.06.2015 №1 згідно умов Опції 50-50.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що позивач був обізнаний про свій обов`язок щодо декларування доходу, отриманого у вигляді прощеної (анульованої) кредитором за його самостійним рішенням основної суми боргу (кредиту) платника податку.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не подано декларацію про отриманий дохід за 2015 рік, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Згідно частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2019.