Справа № 1.380.2019.000733
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6513/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в справі № 1.380.2019.000733 (головуючий суддя Сакалош В.М., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив визнати протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 передбачену ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за його заявою та доданими до неї документами від 11.10.2018.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що йому протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки ним до заяви про призначення одноразової грошової допомоги додано ряд медичних документів та копію довідки Львівського прикордонного загону № 22/391 від 28.11.2017, з яких вбачається, що травма отримана ОСОБА_1 26.11.2017 під час проходження військової служби не може бути наслідком вчинення останнім кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, так як останній отримав вказану травму внаслідок ДТП будучи пасажиром автомобіля. Вважає, що оскільки Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975, не визначено форму документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, то таким документом може бути довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2/391 від 28.11.2007 про обставини травмування ОСОБА_1 , відповідно до якої травмування останнього не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , передбачену ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за його заявою та доданими до неї документами від 11.10.2018.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Адміністрації Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого оскаржуване рішення повинно бути скасоване. Також вказано, що Адміністрація Держприкордонслужби не наділена правом здійснювати виплату особі, якій призначено одноразову грошову допомогу, така виплата здійснюється Кінологічним навчальним центром. Також вказано, що довідка Львівського прикордонного загону № 22/391 від 28.11.2007 року, за відсутності акту та висновку розслідування нещасного випадку не може бути документом, який свідчить про причини та обставини травми, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки чинними нормативно-правовими актами передбачені документи, які складаються за настання певних обставин.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що наказом начальника Кінологічного навчального центру від 10.01.2018 № 6-0с молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та наказом начальника цієї ж установи від 09.02.2018 № 28-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення з 09.02.2018.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 816610 від 19.07.2018 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.08.2019 в результаті травмування за нещасним випадком, що пов`язано з проходженням військової служби.

Рішенням № 160 від 06.12.2018 Адміністрації Державної прикордонної служби України № 160 від 06.12.2018 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю документа, передбаченого п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975, а саме - документа, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

У відповідності до ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 25 грудня 2013 року № 975 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Зі змісту п. 11 Порядку № 975 вбачається, що питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Встановлено, що 11.10.2018 разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надав копію історії хвороби Львівського клінічного госпіталю № 94/22 з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 про обставини травмування № 22/391 від 28.11.2007, а також копію свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку травми від 27.12.2017 № 10/65.

Із вказаних документів вбачається, що під час проходження військової служби у Львівському прикордонному загоні 26.11.2007 близько 03 год. на 04 км. 50 м. автомобільної дороги Рава-Руська - Яворів - Судова Вишня гр. ОСОБА_2 керуючи власним автомобілем ВАЗ 2103 скоїв ДТП з автомобілем АУДІ - 80 та ВАЗ 2104.

Пасажиром вказаного автомобіля, поряд із іншими військовослужбовцями був ОСОБА_1 , і внаслідок ДТП останній отримав травми, які у подальшому призвели до втрати працездатності та встановлення інвалідності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із виписного епікризу (а.с. 26) та інших медичних документів, які містяться в матеріалах справи не вбачається, що на момент отримання травми ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Також суд наголошує, що оскільки ОСОБА_1 був саме пасажиром авто, яке потрапило в ДТП, а не його водієм, отримання ним травми не є пов`язаним із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Із доданих до позовної заяви документів вбачається, що розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 у 2007 році не проведено ні Львівськими прикордонним загоном, ні Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України, яке відповідно до п. 3.4 чинної на час вказаної події Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків та аварій у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 11.04.2006 № 282, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2016 за N 499/12373 зобов`язане було провести спеціальне розслідування спеціальною комісією, яка призначається наказом начальника регіонального управління Держприкордонслужби України.

Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України листом від 07.11.2018 № 35/К-25 повідомлено про відсутність розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 28.11.2007.

Відповідно до правового висновку Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18 (провадження № К/9901/58778/18) відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

З огляду на викладене, судом першої інстанції зроблено вірні висновки щодо того, що у даній справі документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження є довідка командира військової частини НОМЕР_1 про обставини травмування № 22/391 від 28.11.2007, а також додані до позову, як первинні медичні документи, складані лікувальними закладами безпосередньо при поступленні ОСОБА_1 на лікування після ДТП, так і в подальшому складені відповідною військово-лікарською комісією свідоцтва про хворобу щодо встановлення причинного зв`язку отриманої позивачем травми.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відтак, передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Адміністрацією Державної прикордонної служби України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - Кінологічного навчального центру, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).

В свою чергу, саме Адміністрація Державної прикордонної служби України уповноважена приймати рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, і як розпорядник бюджетних коштів здійснює видатки на дані виплати в порядку визначеному законодавством, з огляду на вищезазначене, саме Адміністрація Державної прикордонної служби України є належним відповідачем у даній справі, а твердження апелянта про протилежне не заслуговують на увагу та є нічим не підтвердженими.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в справі № 1.380.2019.000733 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 09 серпня 2019 року.