Справа № 520/4775/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 серпня 2019 р. Справа № 520/4775/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді - Супруна Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області (Харківська область, Шевченківський район, с. Великі Хутори, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 83, 63611, ), треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області (надалі за текстом - Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області відповідач), треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2 ,), ОСОБА_3 (надалі за текстом - ОСОБА_3 ,), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ХХХІV сесії VІІ скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19.04.2019 року № 243 "Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, гр. ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Великохутірську сільську раду Шевченківського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2019 року, з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, гр. ОСОБА_1 ..

В обґрунтування позову зазначено, що позивач, через свого уповноваженого представника, звернувся до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області із заявою від 20.03.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистою селянського господарства, орієнтовною площею 2.000 га, яка розташована в межах с. Журавка на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області. До вказаної заяви, як зазначено позивачем були долучені усі визначені законодавством документи, однак Рішенням ХХХІУ-ої сесії УII-го скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 квітня 2019 року № 243, позивачу відмовлено у наданні вказаного дозволу, у зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку сільською радою вже надано дозвіл на розробку проектів землеустрою іншій особі. Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що порушує права та інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справи за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання.

В подальшому, ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року залучено до участі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та - ОСОБА_3 .

В судове засідання позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, позивачем 01.08.2019 року (вх.№01-26/46300/19) подано клопотання, в якому зокрема просив суд розгляд справи провести без участі останнього.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Відповідачем у відзиві на позовну заяву від 05.06.2019 року за вх.№01-26/33864/19 в прохальній частині викладено клопотання, в якому просив суд розгляд справи провести без участі останнього.

Суд зазначає, що п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст.ст.4, 229 КАС України суд приходить до висновку про наявність беззаперечних підстав для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

05.06.2019 року (вх.№01-26/33864/19) представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому проси відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість зазначивши, що оскаржуване рішення сільської ради є законним, відповідає нормам чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позовна вимога в частині зобов`язання Великохутірської сільської ради повторного розгляду заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, гр. ОСОБА_1 , є безпідставною та необґрунтованою, оскільки у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада не має права призупиняти оформлення документів на розробку проекту землеустрою особи, якій вже надано такий дозвіл, а саме гр. ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , які заключили договора № 19.066 та № 19.065 від 17 травня 2019 року з ФО-П ОСОБА_4 , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так як це порушує права останніх і видати аналогічний дозвіл заявнику. Крім того, зазначив, що позивач не позбавлений правом щодо звернення до сільської ради з аналогічною заявою, проте на будь-яку іншу вільну земельну ділянку, на яку відповідачем не надано дозволу на розробку проекту землеустрою іншим особам. Вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того зазначив, що до позовної заяви не додані докази, що оспорюваним рішенням Великохутірської сільської ради порушені права позивача.

19.06.2019 року за вх.№01-26/36714/19 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві на позову питань.

Треті особи, ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , не скористались своїм правом щодо надання до суду письмових пояснень на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 20.03.2019 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_5 , звернувся до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га., яка розташована в с. Журавка Шевченківського району Харківської області на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

До вказаної заяви були долучені усі визначені чинним законодавством документи, зокрема планово-картографічні матеріали, документи, що посвідчують особу та довідка з державної статистичної звітності, про що зазначено в додатках до заяви та копії яких надано до суду.

Проте, листом від 19.04.2019 року № 95 Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області направила на ім`я представника позивача зокрема Рішення від 19.04.2019 року № 243.

Рішенням від 19.04.2019 року № 243 відмолено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для введення особистого сільського господарства орієнтованою площею 2,00 га, у зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (надалі за текстом - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України також передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частини 7 вказаної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7 статті 118 ЗК України.

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України, за якою держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому, частина 1 статті 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача бездіяльністю відповідача.

Судом встановлено, що рішенням ХХХІУ-ої сесії УІІ-го скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 квітня 2019 року № 215 та рішенням ХХХІУ-ої сесії УІІ-го скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 квітня 2019 року № 216 надано дозволи гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_2 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ, орієнтованою площею 2,0 га., та 1,45 га (рішенням ХХХІУ-ої сесії УІІ-го скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 квітня 2019 року № 215) з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка Шевченківського району Харківської області, у зв`язку з чим в той же день Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області ухвалено оскаржуване рішення від 19 квітня 2019 року № 243, яким відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення тієї ж самої земельної ділянки, за тією ж адресою.

У відзиві на позов відповідач стверджує, що у зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку орієнтованою площею 2,0 га та 1,45 га (рішенням ХХХІУ-ої сесії УІІ-го скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 квітня 2019 року № 215) в с. Журавка Шевченківського району Харківської області вже надані дозволи гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_2 , тобто іншім особам, сільська рада не може зупинити оформлення документів на розробку проекту землеустрою, оскільки це порушить права таких осіб.

Виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду), що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) та від 07 червня 2016 року (справа №21-1391а16).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку, як гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_2 , (особи, якім надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка Шевченківського району Харківської області), так і гр. ОСОБА_1 , (позивач) мають рівне право розробити проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка Шевченківського району Харківської області, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави вважати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд також зауважує, що в один і той же день, 19 квітня 2019 року, Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області ухвалено рішення № 215, №216 про надання гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_2 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення № 243 про відмову у наданні такого дозволу гр. ОСОБА_1 Чому надана перевага гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_2 , а не позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач у відзиві на позов таких причин не зазначив, судом також не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, оскаржуване рішення Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 квітня 2019 року № 243 "Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, гр. ОСОБА_1 ," є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку.

З приводу позовної вимоги позивача про зобов`язання Великохутірську сільську раду Шевченківського району Харківської області повторно розглянути його заяву від 20.03.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, слід зазначити наступне.

Пунктом «а» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97 ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (Закон № 280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, заява позивача від 20.03.2019 року відповідачем в порядку, визначеному Земельним кодексом України та Законом №280/97-ВР не розглянута, отже відповідач в цій частині діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 березня 2018 року по справі № 463/3375/15-а (адміністративне провадження № К/9901/15205/18), висновки якої враховані судом згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при вирішенні даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області (Харківська область, Шевченківський район, с. Великі Хутори, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 83, 63611, ), треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення ХХХІУ-ої сесії УІІ-го скликання Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19.04.2019 року № 243 "Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Великохутірську сільську раду Шевченківського району Харківської області (вул. 40-річчя Перемоги, буд. 83, с. Великі Хутори, Шевченківський район, Харківська область, 63611, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 20.03.2019 року, з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ з подальшою передачею у приватну власність в с. Журавка, Шевченківського району, Харківської області, гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області (вул. 40-річчя Перемоги, буд. 83, с. Великі Хутори, Шевченківський район, Харківська область, 63611, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено та підписано 13 серпня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун