Справа № 826/17108/17
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними податкові повідомлення-рішення № та № від 11.08.2017, якими збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 570290,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 167860,00 грн., а також збільшено податок на додану вартість у сумі 144509,00 грн. та застосовано фінансові санкції в розмірі 72254,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням чинного законодавства України, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" здійснювало реальні господарські операції з контрагентами відповідно до договірних зобов`язань.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 27.06.2017 №274/26-15-14-01-03/33077819, яким встановлено порушення ТОВ "Біоконд Україна":

- пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання в період, що перевірявся всього на загальну суму 517532,00 грн., в тому числі по періодах: за травень 2014 року на суму - 281609,00 грн., за червень 2014 року на суму - 91414,00 грн., за липень 2015 року на суму - 112304,00 грн., за серпень 2015 року на суму - 32205,00 грн.

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.1 та підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.1, пункту 2.4 розділу 2 Положення №88, пункту 5, пункту 7 (П(С)БО 15), статті 4 "Основні принципи бухгалтерського обліку та фінансової звітності" Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення (стандарт бухгалтерського обліку 16) "Витрати", в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 570290,00 грн, в тому числі за 2014 рік на суму 335721,00 грн., за 2015 рік 234569,00 грн.

В результаті виявлених порушень, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.08.2017 року № та №, якими збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 570290,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 167860,00 грн., а також збільшено податок на додану вартість у сумі 144509,00 грн. та застосовано фінансові санкції в розмірі 72254,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач після процедури адміністративного оскарження, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що висновки відповідача, викладені в акті від 27.06.2017 року №274/26-15-14-01-03/33077819 щодо оцінки взаємовідносин позивача із контрагентами та відносно безпідставності формування спірних сум податкових вигод є законними та обґрунтованими, що свідчить про правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, як видно з акту перевірки від 27.06.2017 № 274/26-15-14-01-03/33077819, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ "Біоконд Україна" мало взаємовідносини з ТОВ "ЮКК "ЗЕВС", ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД", ТОВ "Центрокомбуд", ТОВ "Інбуд-ЛТД" згідно укладених договорів.

Між ТОВ "Біоконд Україна" (покупець) та ТОВ "ЮКК "ЗЕВС" (постачальник) відповідно до договору поставки від 01.04.2014 року №0104-1 постачальник зобов`язувався передати (поставити) в обумовлені строки покупцеві кондиціонери, вентиляційне обладнання та комплектуючі елементи (товар), а покупець зобов`язувався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі наданих до перевірки видаткових, податкових накладних, картки рахунку 631 по ТОВ "ЮКК "ЗЕВС", виписки банку, даних рахунку 311 встановлено, що операція відбулася на загальну суму 1351666,73 грн., в тому числі ПДВ - 225277,79 грн. Оплату здійснено у безготівковій формі, згідно з випискою банку кошти перераховано у червні та липні 2014 року.

В акті перевірки вчинено запис, що ТОВ "ЮКК "ЗЕВС" - суб`єкт фіктивного підприємництва. Виявлено та відпрацьовано зазначене СФП ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, облікова картка від 11.07.2014 року за №1038/8/26-56-07-0306, де зазначено, що зареєстровано (перереєстровано) та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Також, в акті перевірки зазначено, що співробітниками ОУ ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві в рамках кримінального провадження від 27.02.2014 року №009000030, відкритого за ознаками складу злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, ліквідовано "конвертаційний центр", який надавав послуги підприємствам реального сектору економіки з формування незаконного податкового кредиту та переведення безготівкових коштів у готівку на території м. Києва та інших регіонів.

Крім того, встановлено, що директор, бухгалтер та засновник ТОВ "ЮКК "ЗЕВС" гр. ОСОБА_1 , знаходиться у розшуку Шевченківським РУ ГУМВС України у м. Києві за частиною другою статті 146, частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України.

Оперативним управлінням ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві допитано заступника директора ОСОБА_2 , яка повідомила, що не володіє інформацією щодо ведення господарської діяльності ТОВ "ЮКК "ЗЕВС" та не підписувала жодного документу.

Відповідно до даних, наявних в інформаційно-аналітичних ресурсах ДФС України встановлено, що ТОВ "ЮКК "ЗЕВС" не має складів, транспортних засобів, тощо.

Враховуючи зазначене, в акті перевірки зроблено висновок щодо не підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з придбання кондиціонерів ТОВ "Біоконд Україна" у ТОВ "ЮКК "ЗЕВС" за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Таким чином, ТОВ "Біоконд Україна" безпідставно та неправомірно завищено витрати на загальну суму 1126388,94 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "ЮКК "ЗЕВС".

Між ТОВ "Біоконд Україна" (покупець) та ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД" (постачальник) згідно договору поставки від 12.05.2014 року №120514-1 постачальник зобов`язувався передати (поставити) в обумовлені строки покупцеві кондиціонери, вентиляційне обладнання та комплектуючі елементи (товари), а покупець зобов`язувався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі наданих до перевірки видаткових, податкових накладних, картки рахунку 631 по ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД", виписки банку, даних рахунку 311 встановлено, що операція відбулася на загальну суму 886473,20 грн., в тому числі ПДВ - 147745,54 грн. Оплату здійснено у безготівковій формі, згідно з випискою банку кошти перераховано у червні та липні 2014 року.

Відповідно до інформаційних баз ДФС встановлено, що ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД" має 7 стан платника, тобто до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей.

Крім того, в акті перевірки вчинено запис, що за даними бази АІС "СФП", ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД" віднесено до суб`єкту фіктивного підприємництва. Виявлено та відпрацьовано зазначене СФП Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, облікова картка від 06.10.2014 року за №2013/7/10-02-07-07, де зазначено, що зареєстровано (перереєстровано) та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Також, в ході проведення перевірки, згідно з АРМ "Митниця" встановлено, що протягом 2014 року ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД" не отримувало імпортний товар від постачальників-імпортерів з кодами УКТ ЗЕД , .

Відповідно до даних, наявних в інформаційно-аналітичних ресурсах ДФС України встановлено, що ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД" не має складів, транспортних засобів, тощо.

Таким чином, в акті перевірки вчинено запис, що в результаті не надання до перевірки первинних документів в повному обсязі, не надання сертифікатів походження товару заводу-виробника, відсутність документів, що підтверджують їх перевезення, а саме товарно-транспортних накладних, неправомірно сформовано дані податкового обліку. Враховуючи зазначене, в ході перевірки не було підтверджено витрати задекларовані ТОВ "Біоконд Україна" по взаємовідносинам з ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД" на загальну суму 738728,00 грн.

Між ТОВ "Біоконд Україна" (покупець) та ТОВ "Центрокомбуд" (постачальник) згідно договору поставки від 17.12.2014 року №171214-1 постачальник зобов`язувався передати (поставити) в обумовлені строки покупцеві кондиціонери, вентиляційне обладнання та комплектуючі елементи (товари), а покупець зобов`язувався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з наданими до перевірки документами встановлено, що операція відбулася на загальну суму 580614,10 грн., крім того ПДВ 116122,82 грн.

Відповідно до інформаційних баз даних ДФС встановлено, що ТОВ "Центрокомбуд" має 7 стан платника, тобто до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей.

Крім того, в акті перевірки вчинено запис щодо існування протоколу допиту від 31.08.2015 року, наданого СУФР Дніпровського району ГУ ДФС у м. Києві, де зазначено, що гр. ОСОБА_3 повідомляла, що нею було здійснено реєстрацію ТОВ "Центрокомбуд" без мети здійснення господарської діяльності за грошову винагороду.

Отже, з врахуванням зазначеного, перевіркою зроблено висновок щодо безпідставного та неправомірного завищення ТОВ "Біоконд Україна" собівартості придбаних у ТОВ "Центрокомбуд" товарів на загальну суму 580614,10 грн.

Між ТОВ "Біоконд Україна" (покупець) та ТОВ "Інбуд-ЛТД" (постачальник) згідно договору купівлі-продажу від 15.06.2015 року №150615-1 постачальник зобов`язувався поставити покупцеві продукцію, а покупець зобов`язувався приймати продукцію своєчасно і оплачувати її на умовах цього договору в асортименті і кількості згідно з рахунком-фактурою.

Згідно з наданими до перевірки первинними документами, взаємовідносини відбулись на загальну суму 867056,00 грн., в тому числі ПДВ 144509,00 грн.

Відповідно до інформаційних баз даних ДФС України встановлено, що ТОВ "Інбуд-ЛТД" не подавало звітність з податку на прибуток до органів ДФС.

Крім того, зазначено, що у відповідності до інформації з ЄДСР, ухвали слідчого судді Дніпровського району від 30.11.2015 року по справі №755/20745/15-к, в рамках кримінального провадження за №0000080, ТОВ "Інбуд-ЛТД" є суб`єктом фіктивного підприємництва.

Також, в акті зазначено, що до перевірки не було надано в повному обсязі документи, що підтверджують походження товару, а саме: сертифікати відповідності та якості заводу-виробника, товарно-транспортні накладні, тощо.

Враховуючи зазначене, ТОВ "Біоконд Україна" безпідставно та неправомірно завищено собівартість придбаних у ТОВ "Інбуд-ЛТД" товарів на загальну суму 722546,00 грн.

Таким чином, ТОВ "Біоконд Україна" протягом 2015 року перераховано:

- ТОВ "Центрокомбуд" - 03.03.2015 року оплату здійснено у сумі 120000,00 грн., 06.03.2015 року оплачено 440000,00 грн., 13.03.2015 року оплачено 80000,00 грн., 17.03.2015 року оплачено 56737,00 грн., тобто, загальна сума оплати склала 696737,00 грн.;

- ТОВ "Інбуд-ЛТД" - 29.07.2015 року оплачено 36492,00 грн., 17.08.2015 року - 37207,00 грн., 01.09.2015 року - 30000,00 грн., 04.09.2015 року - 75000,00 грн., 18.09.2015 року - 200000,00 грн., 21.09.2015 року - 400000,00 грн., 24.09.2015 року - 40361,00 грн., 30.09.2015 року - 47995,00 грн., тобто загальна сума перерахованих коштів склала 867056,00 грн.

Враховуючи зазначене, ТОВ "Біоконд Україна" протягом 2015 року перераховано ТОВ "Центрокомбуд" та ТОВ "Інбуд-ЛТД" грошових коштів на загальну суму 1 563 793,00 грн. за господарську операцію, здійснення якої в ході перевірки не підтверджено.

Крім того, аналізуючи надані до перевірки первинні документи по взаємовідносинах між ТОВ "Біоконд Україна" та ТОВ "ЮКК "ЗЕВС", ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД", ТОВ "Інбуд ЛТД" встановлено неможливість здійснення ТОВ "ЮКК "ЗЕВС", ТОВ "Смарт-Холдінг ЛТД", ТОВ "Інбуд ЛТД" господарських операцій, та як наслідок завищення суми податкового кредиту шляхом віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ на загальну суму 517 532,00 грн.

Приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Таким чином, у тому числі згідно з наведеними положеннями законодавства, уповноваженими особами відповідача за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки позивача зроблено висновки про те, що останнім було неправомірно включено зазначені суми податку на додану вартість до податкового кредиту за перевіряємий період по взаємовідносинам зі згаданими вище контрагентами, а також не включено у доходи перераховані кошти ТОВ "Біоконд Україна" за поставлений товар даним контрагентам, оскільки наявна інформація, на думку податкового органу, свідчила про безтоварність відповідних господарських операцій позивача, в результаті чого ГУ ДФС у м. Києві по відношенню до ТОВ "Біоконд Україна" вирішено збільшити суми грошового зобов`язання на податок на додану вартість та суми грошового зобов`язання на прибуток.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, які стосуються того, що ТОВ "Біоконд Україна" правомірно сформовано податковий кредит за вказаний період, що підтверджено первинними фінансово-бухгалтерськими документами, оскільки як вірно вказано судом першої інстанції з посиланням на постанову Верховного Суду України від 05.03.2012 року (справа №21-421а11), в якій викладена правова позиція стосовно того, що податкові накладні, що стали підставою для формування податкового кредиту, у випадку їх заповнення неуповноваженими особами не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди повинні розцінюватися у сукупності та взаємозв`язку, причому оцінці підлягає також і діяльність усіх учасників господарських операцій.

Статус фіктивного, нелегального підприємства (зокрема, в силу його реєстрації на підставну особу) несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією з яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 року (справа №21-1359а15) Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України аналізуючи відповідні норми Цивільного кодексу України, Податкового кодексу України, а також Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" серед іншого зазначила, що первинний документ згідно з наведеним визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Оцінюючи посилання апелянта на те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" вимог ПК України, колегія суддів зауважує, що висновок про реальність господарської операції для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, у відповідності до постанови від 27.03.2012 №21-737во10, предметом доказування у таких справах становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Згідно постанови Верховного Суду від 06.02.2018 року №К/9901/2030/17, №821/589/17 фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинний документ, відповідно, це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відтак, до обов`язків платників податків відноситься ведення обліку тих показників податкової звітності, що пов`язані з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі документів, ведення яких передбачено законодавством, та забороняється формування таких показників на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.

Первинні документи, які підтверджують дані податкового обліку платника податків, повинні бути достовірними, тобто відображати дійсний зміст господарських операцій, які впливають на визначення об`єкта оподаткування.

Також, фактичне здійснення господарської операції повинно викликати зміни в структурі активів, зобов`язань та власному капіталі підприємства, а отже може слугувати її підтвердженням.

Суд апеляційної інстанції при оцінці доводів апеляційної скарги щодо реальності вказаних вище господарських операцій враховує, що деякі первинні документи ТОВ "Біоконд Україна" містили підписи осіб, які заперечували будь-яку причетність до ведення господарської діяльності відповідних підприємств, по взаємовідносинам з якими і була сформована спірна податкова звітність.

Водночас, за окремим контрагентом позивача була наявна інформація про відсутність введення належним чином в обіг товару, який поставлявся позивачу та згодом був ним реалізований.

Враховуючи, що виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності відповідної сукупності обставин та підстав, суд звертає увагу на правову позицію Колегії суддів Вищого адміністративного суду України висловлену у постанові від 10.08.2016 року №К/800/13494/16 (справа №826/17175/14), а саме що: «Статус фіктивного, нелегального підприємства (зокрема, в силу його реєстрації на підставну особу) несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що хоча й перевірка автентичності підпису на первинних документах не належить до обов`язку платника, невиконання якого може тягнути негативні для нього наслідки у сфері оподаткування, втім у даному разі доводи контролюючого органу про відсутність у поданих платником первинних документах підтверджувальної сили ґрунтуються на підписанні цих документів від імені контрагента невстановленою особою. Вказаний факт міг та мав бути проконтрольований платником, який, маючи на меті підтвердження податкових наслідків цими первинними документами, повинен пересвідчитися у їх належному оформленні постачальником, у наявності відповідних повноважень у особи, яка їх підписала.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи обґрунтовано вказав, що в межах даної адміністративної справи є підстави для висновків, що в первинних документах позивача, які слугували для формування спірної податкової звітності, містилися підписи неуповноважених на те осіб, тому що директори, керівники, бухгалтери та заступники директорів окремих і зазначених вище контрагентів заперечували про свою причетність до діяльності відповідних підприємств, а господарські операції позивача з цими контрагентами підтверджувалися лише наданими ними первинними документами, то таким чином останні не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами первинними бухгалтерськими документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, оскільки не виконується обов`язкова умова для визначення податкового кредиту, а саме підтвердження факту здійснення відповідних господарських операцій, що в свою чергу вказує на юридичну дефектність таких первинних документів, які не можуть вважатися юридично значимими для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку і задекларованих позивачем податкових вигод.

Не може бути підтвердженою господарська операція, коли контрагент не має відповідних активів, працівників, приміщення, та при цьому очолюваний особою, яка заперечує свою причетність до будь-якої господарської діяльності підприємства.

Так, наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції фактично не мали реального характеру, оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта в частині того, що відповідачем належно не доведено правомірність висновків про безтоварність вказаних вище операцій, оскільки з урахуванням обставин справи та вищевикладеного, такі аргументи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Крім того, такі посилання спростовуються вищевикладеними аргументами суду.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконд Україна" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 12.08.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук