Справа № 523/14356/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 523/14356/17
Головуючий в 1 інстанції: Шепітко І.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Биховець А.В.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1 В.В.,

представника позивача Шишової С ОСОБА_2 Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 жовтня 2017 року Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулось до суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу на управління ПФУ в Суворовському районі м. Одеси винесену 05.10.2017 року старшим державним виконавцем управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишиною О.С. по виконавчому провадженню № 53387466.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю винесеної відповідачем постанови про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за невиконання рішення суду, оскільки Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі виконано постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року по справі 523/6003/15-а в повному обсязі в добровільному порядку. Крім того, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2017 року по справі 523/4824/17, яка набрала законної сили 06.06.2017 року, визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн. від 14.03.2017 року ВП №53387466. З урахуванням вищезазначених обставин у відповідача відсутні умови для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу в подвійному розмірі.

Відповідач відзиву на позовну заяву на надавав, до зали судового засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 , яка заперечувала проти задоволені позовних вимог через їх безпідставність та обґрунтованість оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року позовну заяву Суворовського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, третя особа ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог Суворовському об`єднаному управлінню ПФУ в м. Одесі відмовити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте неправосудним судом, оскільки у відповідності до чинних норм законодавства України дану справу за підсудністю слід передати до Одеського окружного адміністративного суду. Крім того, надані позивачем ксерокопії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_3 неможливо прочитати, що позбавило суду можливості отримати інформацію щодо правомірності дій органу ДВС. Також судом не досліджено надані копії судових рішень по справах 523/14355/17, 523/14354/17,523/7118/17, з яких вбачається, що перший і другий штраф та відкриття карної справи за ст.382 КК України є правомірними діями держвиконавця, що прийняті внаслідок неповного виконання пенсійним органом рішення суду від 23.11.2016 року по справі 523/6003/15-а.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року по справі № 523/6003/15-а, окрім іншого зобов`язано Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі повернути ОСОБА_3 всі безпідставно утримані кошти, згідно рішення УПФУ в Суворовському районі м. Одеси №107 від 25.02.2015 року та рішення УПФУ в Суворовському районі м. Одеси №35 від 27.03.2015 року, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України у триденний строк з дати набуття рішенням законної сили (а.с. 54-55).

06 лютого 2017 року Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі № 523/6003/15-а (а.с. 42).

13 лютого 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишиною О.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 53387466 за виконавчим листом виданим Суворовським районним судом м. Одеси 06.02.2017 року №523/6003/15-а. Пунктом 2 вказаної постанови постановлено, зокрема боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 59-60).

Постанова ВП № 53387466 від 13.02.2017 року отримана Суворовським об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі 17.02.2017 року (а.с. 62).

Позивач, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53387466 від 13.02.2017 року, листом про надання інформації від 27.02.2017 року повідомив відповідача, що нарахувати пеню виходячи з розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ управління не має можливості, оскільки утримання з пенсії, на підставі рішення №107 від 25.02.2015 року та рішення управління ПФУ в Суворовському районі м. Одеси №35 від 27.03.2015 року ОСОБА_3 , не проводилося (виплата пенсії з 01.03.2015 року була припинена) (а.с. 62).

14 березня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гринчишиною О.С. винесена постанова ВП № 53387466, якою, у зв`язку із невиконанням боржником вимог виконавчого документа, накладено на Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 63).

Постанова ВП № 53387466 від 14.03.2017 року отримана Суворовським об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі 20.03.2017 року (а.с. 153, на звороті).

Суворовським об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі на вимогу державного виконавця від 22.03.2017 року надіслано відповідачеві по справі інформаційний лист від 29.03.2017 року в якому, зокрема, зазначено, що розпорядженням управління від 09.12.2016 року ОСОБА_3 здійснено поновлення виплати пенсії з 01.03.2015 року в межах суми стягнення за один місяць відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року по справі 523/6003/15-а. Доплату за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року в сумі 1 049,00 грн. виплачено в січні поточного року. Розпорядженням управління від 30.01.2017 року ОСОБА_3 здійснено поновлення виплати пенсії з 01.04.2015 року відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 року по справі 523/6003/15-а. Доплату за період з 01.04.2015 року по 28.02.2017 року у розмірі 26 905,84 грн. виплачено у березні поточного року (а.с. 68).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2017 року по справі 523/4824/17 позов Суворовського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову ВП№53387466 від 14.03.2017 року про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. (а.с. 12).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року по справі 523/4824/17 мотивувальну частину вищезазначеного рішення змінено. В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2017 року залишено без змін (а.с. 154, на звороті).

05 жовтня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гринчишиною О.С. винесена постанова ВП № 53387466, якою за повторне невиконання вимог виконавчого документа без поважних причин накладено на Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн. (а.с.15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з передчасності прийняття оскаржуваної постанови ВП № 53387466 про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн. від 05.10.2017 року, оскільки рішенням суду скасовано попередню постанову ВП № 53387466 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. від 14.03.2017 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII(надалі за текстом Закон України № 1404-VIII).

Основоположним доводом апеляційної скарги ОСОБА_3 на підтвердження порушення судом першої інстанції норм процесуального права є розгляд справи, на її думку, неправосудним судом та обов`язку останнього передати справу за підсудність до Одеського окружного адміністративного суду.

Здійснюючи оцінку матеріалів справи в контексті даних доводів апелянта судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України 1404-VIII, яким надано справо сторонам, іншим учасникам та особам оскаржувати постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, набрав чинності 5 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз цих норм дає підстави зробити висновок, що з 5 жовтня 2016 року юрисдикційно спори про оскарження постанов державних виконавців про накладення штрафів відноситься до адміністративних судів.

Провадження у даній справі відкрито 17 жовтня 2017 року, тобто на момент дії КАС України в редакції з 06.07.2005 року до 15.12.2017 року, яка визначала підсудність даної категорії справ саме місцевим загальним судам, як адміністративним.

Згідно з п. 4, 5 ч. 1 ст. 18 КАС України (в редакції з 06.07.2005 року до 15.12.2017 року), місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень КАС України (в новій редакції), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 30 КАС України (від 15.12.2017 року) справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що справи, провадження в яких відкрито до набрання чинності новою редакцією КАС України, продовжують розглядатися тим же судом, який відкрив провадження, але за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає помилковими доводи апелянта про невірність розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів в даному випадку та ухвалення судового рішення неповноважним судом.

Відповідно до ст.1 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України № 1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст.63 Закону України № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України № 1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст.75 Закону України № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 ст.75 Закону України № 1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведене дає підстав для висновку, що повторне накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі можливе тільки у випадку повторного невиконання рішення без поважних причин у встановлений строк, за умови попереднього винесення постанови про накладення штрафу на боржника, зокрема, юридичну особу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в порядку передбаченому ст.63 Закону України № 1404-VIII.

Слід зазначити, що основоположним для правильного вирішення спору по суті в даній справі є встановлення факту правомірності та відповідності закону попередньо прийнятої постанови про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн, оскільки за умови її скасування зникає фактор повторюваності та відповідне право відповідача на накладення штрафу у подвійному розмірі. Натомість виникає право, в разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, винести постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі визначеному ч. 1 ст. 75 Закону України № 1404-VIII.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на час прийняття відділом ДВС оскаржуваної постанови від 05.10.2017 про накладення штрафу у подвійному розмірі набрала законної сили постанова Суворовського районного суду м.Одеси від 24.05.2017 року у справі 523/4824/17, якою визнано неправомірною та скасовано постанову ВП№53387466 від 14.03.2017 року про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

Дія постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 24.05.2017 року у справі 523/4824/17 зупинена лише 19.12.2018 на підставі відповідної ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду в зв`язку із апеляційним оскарженням ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції. Як вже зазначалось раніше, внаслідок апеляційного оскарження постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 змінено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції та в решті воно залишено без змін.

Тобто, 05.10.2017 у відповідача були відсутні підстави для накладення на управління ПФУ штрафу у подвійному розмірі, оскільки на той час судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасована постанова про накладення штрафу від 14.03.2017.

Крім того, слід зазначити, що накладення штрафу у даному випадку жодним чином не захищає право апелянта на отримання бюджетних коштів.Верховний Суд також неодноразово підтримував таку позицію, зокрема, у постанові 757/29541/14-а від 13 червня 2018 року.

Судова колегія враховує обставину відкриття 24.04.2019 Верховним судом касаційного провадження по справі 523/4824/17 за скаргою ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2017 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019.

Разом з тим, у випадку задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 та скасування постанов судів першої та апеляційної інстанції у останньої виникне право звернення з заявою про перегляд постанови по даній справі за нововиявленими обставинами відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України.

З урахуванням вищенаведеного інші доводи апеляційної скарги розгляду не підлягають.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко