Справа № 440/1965/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1965/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сендецької В.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Оніпченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2019 ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2018 № .

В обгрунтування позову позивач зазначив, що у період з 14.09.2015 по 29.03.2019 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, одним із видів діяльності був: "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування". Також указано, що підприємницьку діяльність позивач здійснював за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, вказано, що одночасно в цьому ж закладі господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_3 , видом діяльності якого за КВЕД є "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування" та який має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Водночас за твердженням позивача, 20.11.2018 працівниками ГУ ДФС у Полтавській області складено акт № 001631 за під фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 , у якому зафіксовано, що 15.11.2018 офіціантом ОСОБА_5 , що є працівником ФОП ОСОБА_3 здійснено факт реалізації 0,1 л коньяку - 70 грн та проведено розрахунок на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 . У подальшому у період з 28.11.2018 по 30.11.2018 працівниками ГУ ДФС у Полтавській області було розпочато фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 . Позивач указує, що згідно з записами у трудовій книжці № 3 від 03.09.2018 ОСОБА_5 прийнята на посаду офіціанта до ФОП ОСОБА_4 . Водночас в акті перевірки ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 30.11.2018 контролюючим органом зазначено, що саме ФОП ОСОБА_2 15.11.2018 реалізував алкогольний напій, що за твердженням позивача, свідчить про внесення відповідачем до акта перевірки інформації, що не відповідає дійсності. Тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/1965/19, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.07.2019.

02.07.2019 до суду від ГУ ДФС у Полтавській області надійшов відзив на позов в якому вказано, що в ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 15.11.2018 та проведення контрольно-розрахункової операції встановлено реалізацію двох курячих бульйонів, дві котлети по київськи, дві картоплі по селянськи, два узвари та 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*" на загальну суму 347,00 грн, що підтверджено чеком № 5431 від 15.11.2018. Зазначено, що реалізацію зокрема алкогольного напою 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*" по ціні 70,00 грн (чек № 5431 від 15.11.2018) проведено у безготівковій формі за допомогою спеціального платіжного засобу (платіжної картки), код авторизації 293807 від 15.11.2018, сліп платіжного терміналу № 11 від 15.11.2018. Крім того, указано, що в кафе "Прованс" за адресою: АДРЕСА_2 29 АДРЕСА_3 31 здійснюють господарську діяльність два суб`єкта господарювання, а саме: ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 . З наданих пояснень вбачається, що ФОП ОСОБА_3 здійснює реалізацію алкогольних напоїв, водночас, ФОП ОСОБА_2 здійснює реалізацію продуктів харчування. Так за твердженням відповідача, розрахунки за реалізований товар (продукцію) згідно з чеком № 5431 від 15.11.2018 проводилися на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 через платіжний термінал ФОП ОСОБА_2 . Тому позивачем здійснено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями (крім столових вин) без відповідної ліцензії /а.с. 25-26/.

09.07.2019 до суду позивачем надано відповідь на відзив в якій вказано, що як вбачається з чеку № 5431 від 15.11.2018 він містить лише надпис "PROVANS" та не підтверджує факт придбання товару саме у ФОП ОСОБА_2 . Крім того, зазначено, що ФОП ОСОБА_2 та його працівники 15.11.2019 були відсутні в кафе "Прованс" за адресою: АДРЕСА_1 . Свою діяльність в кафе в цей день здійснював ФОП ОСОБА_3 , саме його працівник помилково здійснила розрахунок за товар на рахунок ФОП ОСОБА_2 . Крім того, вказано, що як вбачається з листа ФОП ОСОБА_3 16.11.2018 він звернувся до ФОП ОСОБА_2 про повернення помилково перерахованих коштів його працівником на суму 347,00 грн, вказані кошти було відшкодовано, що підтверджується розпискою /а.с. 49-52/.

У судовому засіданні 09.07.2019 оголошено перерву до 06.08.2019 для надання додаткових доказів.

У судовому засіданні 06.08.2019 представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 06.08.2019 представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області прийнято наказ № 3086 згідно з яким призначено проведення перевірки з 28.11.2018 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податку ФОП ОСОБА_2 за місцем фактичного провадження діяльності кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.12.2015 по 28.11.2018 у встановленому Податковим кодексом України порядку /а.с. 28/.

27.11.2018 на підставі вище зазначеного наказу ГУ ДФС у Полтавській області видано направлення № 4028 та 4029 на перевірку; період перевірки: з 28.11.2018 /а.с. 29-30/.

30.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області складено акт № 0534/16/31/000/ за результатами фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) /а.с. 34/.

В акті перевірки зазначено, що контролюючим органом 28.11.2018 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_1 . Указано, що ФОП ОСОБА_2 15.11.2018 здійснено реалізацію алкогольного напою, а саме: 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*" вміст спирту етилового 40% по ціні 70,00 грн без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (акт фактичної перевірки № 0521/16/31/РРО/) ФОП ОСОБА_2 реалізовано два курячих бульйонів, дві котлети по київськи, дві картоплі по селянськи, два узвари та 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*", одну порцію хліба на загальну суму 347,00 грн згідно з товарним чеком № 5431 від 15.11.2018. Крім того указано, що розрахунки проводилися за допомогою спеціального платіжного засобу (платіжної картки) через платіжний термінал ФОП ОСОБА_2 квитанція (сліп) платіжного терміналу № 11 від 15.11.2018 о 20 год. 27 хв. 36 с. платіжний термінал S 11508 RY, код авторизації 293807BRN62. На час проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 відкритих банківських рахунків не мав. Також факт реалізації підтверджується особистим поясненням офіціанта ОСОБА_5 .

На підставі вказаного акта перевірки з огляду на встановлені в ході перевірки порушення частини чотирнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів № 481/95-ВР від 19.12.1995 із змінами та доповненнями, постанови КМУ від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімально оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (із змінами та доповненнями) та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України керуючись абзацом 5 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000,00 грн /а.с. 31/.

Позивач не погоджуючись із указаним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів.

Суд зазначає, що направлення на перевірку від 27.11.2018 № 4028 та № 4029 містять відмітку про пред`явлення позивачу службового посвідчення та направлення.

Тобто, допуск до проведення перевірки відбувся, а тому, відповідно, предметом розгляду в цій справі є саме суть виявлених порушень вимог чинного законодавства.

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (надалі Закон № 481/95-ВР) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Абзацом 5 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Також суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

вчинене вперше - 1 гривня.

Суд зазначає, що приписи статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначають осіб, які безпосередньо несуть відповідальність за порушення вимог зазначених законів. Такими особами є особи, які здійснюють підприємницьку діяльність. При цьому, обов`язковою умовою є наявність вини суб`єкта господарювання, який притягається до відповідальності.

Водночас надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Учасниками справи не заперечується, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснювали господарську діяльність два суб`єкта господарювання, а саме: ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 .

Також відповідачем не заперечується, що ФОП ОСОБА_3 має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що згідно акта (довідки) від 20.11.2018, складеного за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ФОП ОСОБА_3 /а.с. 14/ встановлено наступне.

У ході перевірки ФОП ОСОБА_3 за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_1 , встановлено, що ФОП ОСОБА_2 15.11.2018 здійснено реалізацію алкогольного напою, а саме: 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*" вміст спирту етилового 40% по ціні 70,00 грн без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (акт фактичної перевірки № 0521/16/31/РРО/) ФОП ОСОБА_2 реалізовано два курячих бульйонів, дві котлети по київськи, дві картоплі по селянськи, два узвари та 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*", одну порцію хліба на загальну суму 347,00 грн згідно з товарним чеком № 5431 від 15.11.2018. Крім того зазначено, що розрахунки проводилися за допомогою спеціального платіжного засобу (платіжної картки) через платіжний термінал ФОП ОСОБА_2 квитанція (сліп) платіжного терміналу № 11 від 15.11.2018 о 20 год. 27 хв. 36 с. платіжний термінал S 11508 RY, код авторизації 293807RRN62. На час проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 відкритих банківських рахунків не мав. Також факт реалізації підтверджується особистим поясненням офіціанта ОСОБА_5 .

З трудової книжки ОСОБА_5 вбачається, що остання працює в ФОП ОСОБА_3 на посаді офіціанта з 03.09.2019 /а.с. 20/.

В акті перевірки від 30.11.2018 № 0534/16/31/000/ відповідачем зазначено, що реалізація, зокрема алкогольного напою - 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*" була здійснена ФОП ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що згідно пояснень позивача ФОП ОСОБА_2 не здійснював реалізацію продуктів харчування 15.11.2018.

Крім того, з листа ФОП ОСОБА_3 від 16.11.2018 вбачається, що реалізацію товару на суму 347,00 грн здійснено працівником ФОП ОСОБА_3 , а саме - офіціантом ОСОБА_5 .

Відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів на підтвердження реалізації саме ФОП ОСОБА_2 15.11.2018 алкогольного напою - 0,1 л. коньяку "Niko Pinosmani 5*".

Крім того, суд зазначає, що з наданого чеку № 5431 від 15.11.2018 /а.с. 38/ неможливо встановити, що кошти у сумі 347,00 грн зараховано на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом встановлено, що у подальшому відповідачем 30.11.2018 відносно ФОП ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП, роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.03.2019 у справі № 539/4620/18 (дата набрання законної сили 25.03.2019) провадження в адміністративній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ФОП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення /а.с. 18-19/.

Таким чином, даною постановою спростовано факт оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій.

Відповідно до частин четвертої та шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, рішенням суду у справі №539/4620/18 судом встановлено відсутність порушень у діях позивача вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що полягало у роздрібній торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії.

З огляду на вказане, зазначені відповідачем документами не є належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження факту реалізації ФОП ОСОБА_2 алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 13.12.2018 № .

Інші доводи відповідача не спростовують протиправність прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №41623511 від 30.05.2019 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн /а.с. 5/.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Полтавській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 при розгляді справи 200/14113/18-а.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: ордер ПТ № 059692; договір про надання правової допомоги від 24.05.2019 № 3/19 /а.с. 72/; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5099/10 /а.с. 73/; розрахунок суми судових витрат, згідно з яким загальна сума витрат на професійну правничу допомогу склала 4400,00 грн /а.с. 74/; квитанцію від 04.07.2019 про сплату коштів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 3600,00 грн /а.с. 75/.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- позов у даній справі підписано позивачем;

- у матеріалах справи відсутній будь-який документ, зокрема адвокатські запити, клопотання, які б свідчили про надання адвокатом правничої допомоги, акти приймання-передачі наданих послуг, розрахунок погодинної вартості правової допомоги.

Крім того, суд зазначає, що у наданій позивачем квитанції від 04.07.2019 про сплату коштів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 3600,00 грн /а.с. 75/ зазначено призначення платежу - "надходження готівки за платіжними картами".

Таким чином, вказане платіжне доручення не може слугувати належним доказом щодо підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, оскільки не містить призначення платежу - "за надання правової допомоги".

Також відповідно до розрахунку суми судових витрат /а.с. 74/ загальна сума витрат на професійну правничу допомогу склала 4400,00 грн, проте, у квитанції, яка надано позивачем зазначено суму - 3600,00 грн.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правову допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 13 грудня 2018 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (, юридична адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) судові витрати зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Повний текст рішення складено 09.08.2019.

Суддя С.О. Удовіченко