Справа № 420/3197/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3197/19

Категорія: 60001000 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О.Г.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 29.05.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №111ДФС-ФС від 08 травня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 625 950 грн.

Разом з позовною заявою 28 травня 2019 року за вх.№2929/19 від представника ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №111ДФС-ФС від 08 травня 2019 року, винесену ГУ Держпраці в Одеській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 625 950 грн. та заборони здійснювати стягнення на підставі вказаної постанови до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

Обґрунтовуючи заяву, представник ФОП ОСОБА_1 вказував, що накладення такого штрафу може призвести до банкрутства позивача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, ФОП ОСОБА_1 вказує, що оскаржувану постанову звернено до примусового виконання, що ускладнить ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача. Зупинення дії оскаржуваної постанови відповідача носить тимчасовий характер, не скасовує її, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача. Зазначене відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Також апелянт просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на той факт, що штраф в розмірі 625 950,00 грн., який було застосовано до апелянта, є суттєвим.

У відзиві ГУ Держпраці в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції правомірно, при дотриманні норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду заяви про забезпечення позову представника позивача не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Постанова про накладення штрафу є дискреційним рішенням, а тому суд не може втручатися у дискреційні повноваження ГУ Держпраці в Одеській області. Правомірність та оцінка прийняття даного рішення про накладення штрафу підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про його оскарження та буде дана судом за результатами розгляду справи.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78, 150, 151 КАС України, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч.2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст. 150 КАС України.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, апелянт зазначає, що у випадку звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання позивач зазнає значних фінансових втрат, що, у свою чергу, свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Судова колегія погоджується з апелянтом в тому, що сплата позивачем штрафу може призвести до несприятливих фінансових наслідків для нього, та позивач докладе певних зусиль для повернення сплачених коштів з Державного бюджету України у разі задоволення позову.

Разом з тим, судова колегія не вважає такі зусилля істотним ускладненням чи унеможливленням виконання судового рішення або неефективним захистом прав позивача, оскільки повернення сплачених сум передбачено чинним законодавством.

Отже, на переконання судової колегії, викладені обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів ФОП ОСОБА_1 стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо необґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову, оскільки, як було встановлено вище, викладеними у ній доводами не підтверджується існування підстав та обставин для вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.