Справа № 826/14884/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 24 квітня 2018 року №1394/7 та зобов`язати його розглянути по суті скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 від 05 березня 2018 року на рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора КП Бориспільської районної ради Бориспільське районну «Бюро технічної інвентаризації» Бондаренко Ю.С. індексний №38239623 від 21 листопада 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач є стягувачем у виконавчому провадженні №55076653, у якому боржником є ОСОБА_4 , на все нерухоме майно якого накладено арешт, у зв`язку з чим всі дії щодо майна ОСОБА_4 безпосередньо впливають на можливість позивача задовольнити свої вимоги у виконавчому провадженні, а подані до скарги копії документів були засвідчені належним чином.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що подана позивачем скарга не містила документів, що підтверджують порушення прав скаржника у результаті прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В силу положень п.3 ст.311 КАС України справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач в апеляційній скарзі просив здійснювати апеляційний розгляд за його участі

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Інформацію про призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження отримано позивачем 25 червня 2019 року засобами телефонного зв`язку і з цієї дати до до моменту розгляду справи по суті учасниками справи на було заявлено клопотань щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання.

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 05 березня 2018 року (а.с.41) на рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора КП Бориспільської районної ради Бориспільське районну «Бюро технічної інвентаризації» Бондаренко Ю.С. індексний №38239623 від 21 листопада 2017 року 08:34:09, в якій просив його скасувати.

За наслідком розгляду скарги позивача комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено висновок від 19 квітня 2018 року (а.с.52) за яким вирішено відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 від 05 березня 2018 року у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подана особою, яка не підтвердила факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав.

Наказом Міністерства юстиції України від 24 квітня 2018 року №1394/7 (а.с.54) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 від 05 березня 2018 року у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подана особою, яка не підтвердила факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав.

Вважаючи вказаний наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що додані до скарги копії документів не засвідченні в установленому порядку, а відтак останні не можуть розцінюватися, як належні докази, що підтверджують порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення про державну реєстрацію.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.37 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з п.1 ч.2 наведеної статті Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Частиною 5 ст.37 вказаного Закону встановлено, що до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, відповідно до п.1 якого він визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги).

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до п.5 наведеного Порядку перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Згідно з п.7 вказаного Порядку у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість наказу відповідача від 24 квітня 2018 року №1394/7 з тих підстав, що додані до скарги копії документів не засвідченні в установленому порядку, а відтак останні не можуть розцінюватися, як належні докази, що підтверджують порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення про державну реєстрацію.

В силу положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу (а.с.54) визначено висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 19 квітня 2018 року (а.с.52), який не містить жодних обґрунтувань стосовно неналежного засвідчення доданих до скарги копій документів.

Єдиною підставою для прийняття оскаржуваного наказу є наведена у висновку Комісії обставина, що скарга оформлена без дотримання вимог ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подана особою, яка не підтвердила факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав.

З матеріалів справи вбачається, що до скарги від 05 березня 2018 року (а.с.41) позивачем було додано копії: довіреності на представника ОСОБА_3 (а.с.43); постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55076653 від 06 листопада 2017 року (а.с.44); постанови про арешт майна боржника ВП №55076653 від 06 листопада 2017 року (а.с.45), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №102707690 від 06 листопада 2017 року (а.с.46) та №115239971 від 24 лютого 2018 року (а.с.48).

З вказаних документів вбачається, що приватний виконавець Говоров П.В. постановою від 06 листопада 2017 року ВП №55076653 (а.с.44) відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/359/843/2017 виданого 26 вересня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 3531519,48 грн.

Постановою від 06 листопада 2017 року ВП №55076653 (а.с.45) приватний виконавець Говоров П.В. в рахунок забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 3531519,48 грн. наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3531519,48 грн.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №115239971 від 24 лютого 2018 року (а.с.48) державна реєстрація арешту нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 реєстраційний №08 площею 5 га, що знаходиться в Київській області Бориспільському районі, Дударківська сільська рада та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , проведена 06 листопада 2017 року о 12:00:00, а реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2016 року укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відбулась 15 листопада 2017 року о 11:46:45.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

В той же час, з поданих позивачем документів не вбачається, що накладаючи арешт на все майно боржника - ОСОБА_4 з метою забезпечення реального виконання рішення про стягнення з нього на користь позивача боргу в розмірі 3531519,48 грн, приватний виконавець обмежив право власника користуватись таким майном.

Натомість, подана позивачем до суду першої інстанції постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15 листопада 2017 року ВП №55076653 (а.с.23) якою описано та накладено арешт на майно - земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 5 га і встановлення обмеження права відчуження цього майна не подавалась разом із скаргою від 05 березня 2018 року до Міністерства юстиції України.

Також, у вказаній постанові встановлено обмеження виключно щодо відчуження такого майна - земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 і не встановлено інших заборон, в тому числі щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду третім особам.

Право власності, користування чи розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 у позивача відсутнє.

За таких обставин, з урахуванням положень ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» подана ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 05 березня 2018 року на рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора КП Бориспільської районної ради Бориспільське районну «Бюро технічної інвентаризації» Бондаренко Ю.С. індексний №38239623 від 21 листопада 2017 року подана особою, яка не підтвердила факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення, що свідчить про відсутність підстав її розгляду у визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку.

Пунктом 1 ч.8 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, оскільки позивачем не підтверджено факт порушення його прав в результаті прийнятого рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора КП Бориспільської районної ради Бориспільське районну «Бюро технічної інвентаризації» Бондаренко Ю.С. індексний №38239623 від 21 листопада 2017 року, що чітко передбачено положеннями ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідач, у відповідності до положень п.1 ч.8 наведеної статті видав наказ від 24 квітня 2018 року №1394/7 про відмову в її задоволенні.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 09 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма