Справа № 420/4651/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4651/19
УХВАЛА

12 серпня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до заступника голови Приморського районного суду м. Одеси Науменко Андрія Володимировича, Приморського районного суду м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до заступника голови Приморського районного суду м. Одеси Науменко Андрія Володимировича, Приморського районного суду м. Одеси, в якому просить:

Визнати дії заступника голови Приморського районного суду м. Одеси Науменко Андрія Володимировича у видачі виконавчого листа з приводу негайного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2018 року по цивільній справі №522/24365/16-ц в частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліментів у межах суми платежу за один місяць, тобто 20 000 гривень, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 противоправними.

Зобов`язати Приморський районний суд м. Одеси видати ОСОБА_1 виконавчий лист з приводу негайного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2018 року по цивільній справі №522/24365/16-ц в частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліментів у межах суми платежу за один місяць, тобто 20 000 гривень, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за позовом фізичних осіб, якщо право на таке звернення надане йому законом, і предметом такого позову є перевірка законності актів, рішень органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень, які обмежують права та інтереси цієї особи.

Як вбачається із позову, Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення посадової особи суду відмовити видати виконавчий лист на суму стягнення з ОСОБА_2 20 000 гривень в порядку негайного виконання рішення є незаконним, оскільки:

- по-перше, заява про видачу виконавчого листа була подана ше до розгляду справи в апеляційній інстанції;

- по-друге, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2018 р. було змінено лише в частині розміру аліментів з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на 8 000 (вісім тисяч) гривень з урахуванням індексації. В частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок та допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, тобто 20 000 гривень, рішення суду було залишено без змін.

Відповідно до Розділу VI ЦПК України, звернення судових рішень до виконання віднесено до процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у таких справах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18, щодо розгляду судом позовних вимог про зобов`язання іншого суду вчинити певні процесуальні дії дійшла наступних висновків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Щодо відповідальності, до якої позивач має намір притягнути суд-відповідача, Консультативна рада європейських суддів зазначає, що, беручи до уваги принцип незалежності суду: I) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); II) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; III) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що означений підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що можливість розгляду судом позовних вимог про зобов`язання іншого суду вчинити певні процесуальні дії та (або) ухвалити рішення, пов`язане з розглядом іншої судової справи, Закони України не передбачають.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Таким чином, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів (судів) щодо розгляду конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.170, ст. 241-243, ст. 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до заступника голови Приморського районного суду м. Одеси Науменко Андрія Володимировича, Приморського районного суду м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.