Справа № 460/778/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6680/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року, головуючий суддя - Комшелюк Т.О., ухвалене у м. Рівне, повний текст якого складено 07.05.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Дубенського ОУПФУ Рівненської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.03.2019 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років позивачу, а також зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особі, яка на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» має вислугу років та стаж необхідні для призначення пенсії за вислугу років, передбачені статтями 52, 54, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням до стажу роботи позивача на пільгових умовах періоду роботи на посаді водія лісовозу з 12.04.2005 року по 31.07.2018 року (13 років 03 місяці 19 днів), з моменту звернення за призначенням пенсії - 30.08.2018 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особа, що досягла 55 років і має стаж роботи понад 12 років і 6 місяців на посаді з шкідливими умовами праці відповідно до Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583. Однак, звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, позивач отримав лист, за змістом якого йому було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки, на думку відповідача, його стаж на посадах з шкідливими умовами праці складає лише 5 років 6 місяців 27 днів. Таке рішення відповідача позивач вважав протиправним, позаяк, доданими до заяви про призначення пенсії документами підтверджується наявність у нього стажу на посадах з шкідливими умовами праці в обсязі, встановленому пунктом «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не враховано специфіку обчислення страхового стажу при призначенні пенсії, яка застосовується в органах соціального захисту населення та в органах Пенсійного фонду України, оскільки днем звільнення є останній день роботи, відтак до загальної тривалості трудового стажу при кожному звільненні слід додавати по одному дню.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.05.2018 року позивачу виповнилося 55 років.

30.08.2018 року позивач звернувся до відповідача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 06.03.2019 року за № 961/02 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для призначення останньому пенсії за вислугу років. Вказане рішення відповідач мотивував тим, що відповідно до Списку професій і посад працівників підприємств лісової промислова та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583, водії автомобілів, зайняті на вивезенні лісу мають право на пенсію за вислугу років. Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» збережено право окремих працівників на пенсію за вислугу років за умови, що на день набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІ, тобто станом на 11.10.2017 року, у них є вислуга років і страховий стаж, необхідний для призначення пенсії. Зокрема, чоловіки - водії автомобілів, зайняті на вивезені лісу, мають право на пенсію за вислугу років після досягнення віку 55 років та за наявності станом на 11.10.2017 року 26 років 6 місяців страхового стажу, у тому числі не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Оскільки документами, доданими позивачем до заяви про призначення пенсії, не підтверджується наявність в останнього стажу на посаді водія вантажного автомобіля по вивезенню деревини не менше 12 років 6 місяців, тому права на призначення пенсії за вислугу років він немає.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 11.10.2017 року стаж роботи позивача на посадах водія автомобіля по вивезенню лісу становить менше 12 років 6 місяців, тому він не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктом «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058).

Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Пунктом «а» Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583, встановлено посаду - водій автомобіля по вивезенню лісу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 наявні записи про роботу, що визначають право на призначення пенсії за вислугу років, а саме:

- запис №10, згідно з яким на підставі наказу Державного підприємства «Дубенський лісгосп» від 12.04.2005 року № 98-к позивач з 12.04.2005 року прийнятий на роботу водієм вантажної автомашини в Любомирське лісогосподарство на вивезені деревини;

- запис №11, згідно з яким підставі наказу Державного підприємства «Дубенський лісгосп» від 11.10.2010 року № 318-к позивач з 12.10.2010 року звільнений з вказаної вище посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України;

- запис №12, згідно з яким на підставі трудового договору від 13.10.2010 року №6 позивач з 13.10.2010 року був прийнятий фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 на посаду водія автомобіля по вивезенню лісу;

- запис №13, згідно з яким позивач з 25.09.2011 року був звільнений з вказаної вище посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України;

- запис №14, згідно з яким на підставі трудового договору від 26.09.2011 року №2 позивач з 26.09.2011 року був прийнятий фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 на посаду водія автомобіля по вивезенню лісу;

- запис №15, згідно з яким позивач з 01.07.2013 року був звільнений з вказаної вище посади за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України;

- запис №16, згідно з яким на підставі трудового договору від 02.07.2013 року №6 позивач з 02.07.2013 року був прийнятий фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 на посаду водія автомобіля 3, 2, 1 класу по вивезенню лісу;

- запис №17, згідно з яким на підставі додаткової угоди до трудового договору від 02.07.2013 року № 6 позивач з 28.08.2018 року був переведений з вказаної вище посади на посаду водія вантажного автомобіля.

Відтак, за період з 12.04.2005 року по 28.08.2018 року позивач набув стаж роботи на посадах водія автомобіля по вивезенню лісу, який становить 13 років 4 місяці 15 днів

Однак, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 11.10.2017 року стаж роботи позивача на посадах водія автомобіля по вивезенню лісу становить 12 років 5 місяців 29 днів (період з 12.04.2005 року по 11.10.2017 року).

Таким чином, оскільки станом на 11.10.2017 року стаж роботи позивача на посадах водія автомобіля по вивезенню лісу становить менше 12 років 6 місяців, тому він не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 55 Закону №1788.

Колегія суддів вважає безпідставними аргументи та розрахунок стажу апелянта, де він визначив стаж роботи на посадах водія автомобіля по вивезенню лісу та склав 12 років 6 місяців, оскільки такий розраховувався з врахуванням 11.10.2017 року, однак 11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, та цей день вже не може враховуватись при розрахунку такого стажу.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про безпідставність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №460/778/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 09.08.2019 року.