Справа № 480/538/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р. Справа № 480/538/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, місце складання м. Суми, повний текст складено 08.05.19 року по справі № 480/538/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про скасування вимоги в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , в якому просило суд скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ю-230-50 в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 300 900,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що станом на 11.12.2018 сума його заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за звітний місяць не відповідає даним контролюючого органу. Так, за період з 01 по 11 грудня 2018 року позивач загалом сплатив до бюджету 300900 грн, проте, вказані оплати не враховані відповідачем при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ю-230-50. Тому вважає, що вимога є протиправною в частині наявності у позивача недоїмки у розмірі 300900 грн. Позивач оскаржив вимогу в адміністративному порядку, але скарга залишена без задоволення, а вимога без змін.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року у справі № 480/538/19 у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 №Ю-230-50 в частині наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 300900 грн. відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 28.03.1994 позивача зареєстровано як юридичну особу, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з Витягу з інтегрованої картки платника податків позивача за період з 01.12.2018 по 11.12.2018, станом на 30.11.2018 за позивачем числиться недоїмка у розмірі 51011044,90 грн. За період з 01.12.2018 по 11.12.2018 позивачем сплачено до бюджету 300900 грн. єдиного внеску

11.12.2018 позивачу сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-230-50, відповідно до якої Офіс великих платників податків ДФС України вимагає від позивача сплатити 51011044,90 грн заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску (а.с. 6).

21.12.2018 позивач направив відповідачу письмову скаргу на Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ю-230-50, в якій просив її скасувати (а.с. 7, 8).

24.01.2019 відповідач направив позивачу рішення про результати розгляду скарги, яким вирішив вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ю-230-50 залишити без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 9, 10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума єдиного внеску, сплаченого у період з 01 по 11 грудня 2018 року правомірно включено до оскаржуваної вимоги, а тому це не є підставою для визнання її протиправною та скасуванні в цій частині. Сплачена сума у спірному розмірі підлягає зменшенню за правилами податкового обліку податкових зобов`язань у наступному періоді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У такому випадку вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

При цьому, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Позивач не оспорює наявності у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску, однак не погоджується з розміром такої заборгованості.

Доводи позивача про те, що при визначенні розміру заборгованості відповідач не врахував сплачені 300900 грн єдиного внеску є необґрунтованими, оскільки вказана сума була сплачена у період з 01 по 11 грудня 2018, тоді як вимога сформована станом на 30.11.2018.

Норми Закону № 2464 та Інструкції № 449, містять чіткий порядок формування та надсилання вимоги на суму боргу на кінець календарного місяця, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки з ЄСВ.

Як вбачається з самої вимоги та виходячи з норм діючого законодавства, борг при формуванні вимоги враховується станом на кінець місяця. При цьому протягом 10 робочих днів сформована вимога надсилається платникові. Отже, сума єдиного внеску, сплаченого у період з 01 по 11 грудня 2018 року правомірно включено до оскаржуваної вимоги, а тому це не є підставою для визнання її протиправною та скасуванні в цій частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи позивачу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року у справі №480/538/19 відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 по справі № 480/538/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова