Справа № 725/3092/19
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/3092/19
Номер провадження 2-а/725/150/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засіданні Томко І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача Рачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби Жижиян І.Є. про скасування постанови у справі порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 26.04.2019 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС Жижиян І.Є. винесено постанову №0446/40800/19 відповідно до якої її визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 757690,20 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів по факту того, що при ввезені на митну територію України транспортного засобу іноземної реєстрації вона, будучи громадянином України, для здійснення митних формальностей надала паспорт громадянина Румунії, тим самим вчинила вказане правопорушення.

Зазначала, що у вказаній постанові зазначено дату її винесення 26.04.2018 року, що не відповідає дійсності, оскільки провадження у справі про порушення митних правил було розпочате лише 01.03.2019 року при складені протоколу про порушення митних правил.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем при її винесенні не враховано той факт, що транспортний засіб іноземної реєстрації вперше був ввезений нею на митну територію України 08.03.2018 року та саме з цієї дати слід відраховувати встановлений ст. 467 МК України строк накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова винесена після спливу встановленого законом строку накладення адміністративного стягнення за даний вид порушення.

Крім того, ставить під сумнів визначений митним органом розмір митних платежів з яких розраховано суму накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, оскільки така сума розрахована на підставі службової записки без проведення відповідного експертного дослідження та ґрунтується на припущеннях з урахуванням того, що містить вказівку орієнтовну суму необхідних для сплати податків та зборів, а для визначення точної інформації слід звернутись в спеціалізовану експертну установу для отримання даних про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу, що впливає на повноту нарахування митних платежів. Таким чином, вважає, що службова записка не можу вважатись належним та допустимим доказам в рамках провадження у справі про ПМП.

На підставі вище викладеного просила визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби Жижиян І.Є. від 26.04.2018 року у справі про ПМП №0446/40800/19 від 01.03.2019 року про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась в її інтересах діяв представник ОСОБА_1 , який позов підтримав та просив задовольнити, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та звернув увагу на недопустимість отриманих відповідачем доказів під час провадження у справі про ПМП та винесення оскаржуваної постанови, а також допущену помилку в даті прийняття оскаржуваного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні надала суду пояснення аналогічні змісту відзиву в якому вказала, що не зважаючи на набуття позивачем громадянства Румунії у правових відносинах з Україною вона вважається громадянином України і є резидентом, оскільки у неї наявний паспорт громадянина України, а також вона має постійне місце проживання в Україні. Таким чином, переміщуючи транспортний засіб через митний кордон України позивач зобов`язана сплачувати необхідні митні платежі, проте, маючи статус громадянина-резидента, остання вчинила дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом надання паспортного документу громадянина Румунії. Крім того, під час провадження у справі про порушення митних правил, митним органом була дотримана встановлена законом процедура забезпечено права позивача, а вартість транспортного засобу та відповідно сума митних платежів, що підлягала сплаті і відповідно розмір штрафу розраховано відповідно до вимог закону на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395. Щодо дати винесення оскаржуваної постанови зазначила, що митним органом була допущена описка та слід вважати вірною дату - 26.04.2019 року. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ст. 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Судом встановлено, що постановою Чернівецької митниці ДФС №0446/40800/19 від 26.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 757690,20 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (а/с 44 зворот).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 01.03.2019 року на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю заїхав автомобіль марки БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , яка слідувала з України до Румунії. До митного контролю вказана громадянка надала закордонний паспорт громадянки Румунії НОМЕР_2 виданий 19.02.2016 року поліцією м.Сучава на ім`я ОСОБА_3 . Під час проведення митних формальностей громадянка ОСОБА_2 пред`явила паспорт громадянки України НОМЕР_3 виданий 31.07.2014 року Новоселицьким РСУДМС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_2 .

В подальшому було встановлено, що 08.03.2018 року, маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на транспортному засобі БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Болгарія) через п/п «Шегіні» Львівської митниці ДФС, громадянка України ОСОБА_2 використала документ зі статусом "нерезидента" - паспорт громадянина Румунії.

Згідно ч. 2 ст. 380 МК України, громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

З метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_2 надала паспортний документ зі статусом «нерезидент».

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Болгарія) через митний кордон України особа, маючи статус "резидента", надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами МК України, Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 08.03.2018 року ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала на території України, а саме АДРЕСА_1 , будь-які відомості на підтвердження того, що позивач зверталась із заявою про виїзд на постійне місце проживання з України матеріали справи не містять.

Таким чином, митний орган обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_2 під час ввезення транспортного засобу БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Болгарія) через митний кордон України особа, маючи статус "резидента", надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

Разом з тим, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем допущено описку в дані її винесення, а саме помилково вказано - 26.04.2018 року замість вірного 26.04.2019 року та така описка не виправлена та не застережена у встановленому законом порядку.

Щодо посилань відповідача на порушення відповідачем строків накладення адміністративного стягнення слід зазначити, що частиною першою ст. 467 МК України передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Таким чином, адміністративне стягнення за ст. 485 МК України накладається не пізніше шести місяців з моменту виявлення правопорушення, а не з моменту коли транспортний засіб був вперше ввезений на митну територію України.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються : протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Так, щодо розміру адміністративного стягнення визначеного в сумі 757690,20 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, слід зазначити наступне.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем тому, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає 252563,40 грн. (а/с 37).

Зокрема, зі змісту вказаної службової записки слідує, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

При цьому, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів суду не надано.

Таким чином, службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Таким чином, відповідачем не дотримано вимог Методики, посилання на те, що для визначення вартості транспортного засобу використовувались Інтернет ресурси не підтверджується матеріалами справи, не надано підтвердження включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, як і не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

В службовій записці запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців.

Таким чином, відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу, не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду за наслідками розгляду справ від 20.02.2018 року №725/2009/17, від 24.04.2018 року №331/2608/17, від 20.02.2018 року № 725/2009/17.

Оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, що є неприпустимим, а також допущено описку в даті винесення постанови, яка у встановленому законом порядку не застережена та не виправлена, суд приходить до висновку про наявність для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Чернівецькою митницею ДФС.

У відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу направити на новий розгляд Чернівецькій митниці ДФС з метою усунення виявлених неточностей у протоколі про порушення митних правил.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7, 8, 9, 245, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 90,92, 95, 458, 460, 467, 485 ,489, 493, 494 МК України, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС від 26 квітня 2018 року у справі про порушення митних правил №0446/40800/19 від 01.03.2019 року якою ОСОБА_2 визнано винною у правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 757690,20 грн.

Справу про порушення митних правил №0446/40800/19 від 01.03.2019 року за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_2 - направити на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 09 серпня 2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна