Справа № 640/9836/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9836/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Мельничука В.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви Державної судової адміністрації України про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви Державної судової адміністрації України до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року, Державна судова адміністрація України (далі - заявник, ДСА України) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви Державної судової адміністрації України до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

05.06.2019 через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва заявником було подано доповнення до заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову, з урахуванням заяви від 05.06.2019 заявник просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу ТУ ДСА України в Київській області від 23.05.2019 №50/к про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі №200/2218/19-а; зупинення дії наказу ТУ ДСА України в Київській області від 05.06.2019 №63/к про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2019 у справі №200/7067/19-а; заборони ТУ ДСА України Київській області видавати накази або інші акти, спрямовані на поновлення на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 (приступати до виконання посадових обов`язків на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки дії ОСОБА_1 , вчинені, як начальником ТУ ДСА України в Київській області будуть мати і вже мають незворотній характер і відсутня можливість повернути все до попереднього стану.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2019 року заяву про забезпечення позову, до подання позовної заяви - задоволено частково.

До моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/9836/19, в разі подання заявником відповідної позовної заяви, зупинено дію наказу ТУ ДСА України в Київській області від 23.05.2019 №50/к про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі №200/2218/19-а.

До моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/9836/19, в разі подання заявником відповідної позовної заяви, зупинено дію наказу ТУ ДСА України в Київській області від 05.06.2019 №63/к про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2019 у справі №200/7067/19-а.

В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником третьої особи подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

06 серпня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду представником Державної судової адміністрації України - Сердіченко Сергієм Анатолійовичем подано заяву про перенесення розгляду апеляційної скарги.

Подане заява обґрунтована тим, що ДСА України не має можливості бути присутнім під час судового засідання, у зв`язку із тим, що начальник претензійно - позовної роботи юридичного управління ДСА України вибуває у відрядження з 07-09 серпня 2019 року для представлення інтересів ДСА України в Першому апеляційному адміністративному суді та Донецькому окружному адміністративному суді.

Враховуючи зазначене, представники ДСА України не мають можливості бути присутніми на розгляді апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та подану заяву представника ДСА України, колегія суддів вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.

При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.

Колегія суддів зазначає, що подана представником ДСА України заява про перенесення розгляду апеляційної скарги, у зв`язку із тим, що начальник претензійно - позовної роботи юридичного управління ДСА України вибуває у відрядження з 07-09 серпня 2019 року для представлення інтересів ДСА України в Першому апеляційному адміністративному суді та Донецькому окружному адміністративному суді, не обґрунтована належним чином та не підтверджена доказами неможливості бути присутнім під час судового засідання.

З огляду на те, що розгляд зазначеної в заяві справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2019 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 серпня 2019 року об 10 год. 30 хв.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що повістка повідомлення про день, час та місце судового засідання від 22 липня 2019 року у справі, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, була вручена особисто ДСА України 26 липня 2019 року.

Тобто, повістку повідомлення про призначення до розгляду апеляційної скарги у справі, на 10 год. 30 хв. 07 серпня 2019 року, вручено апелянту 26 липня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановляння ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановляння ухвали про відкриття апеляційного провадження.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Приймаючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що заявником надано належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, заявником зазначено, що у результаті позапланового аудиту встановлено, що ОСОБА_1 не були усунені недоліки в роботі відповідно до вимог пункту 19 розділу VIII Порядку планування та проведення внутрішніх аудитів відділом аудиту ДСА України, пункту 2 Рекомендацій до переліку Заходів щодо усунення виявлених недоліків, крім того, не визначено порядок преміювання начальника Управління та його заступника, як наслідок прийнято незаконні накази про преміювання самого себе:

- від 27.11.2017 №138 про преміювання керівника управління за результатами роботи у листопаді 2017 року у розмірі 650% із урахуванням посадового окладу;

- від 20.12.2017 №151 про преміювання керівника управління за результатами роботи у грудні 2017 року у розмірі 1100% із урахуванням посадового окладу;

- від 23.02.2018 №20 про преміювання керівника управління за результатами роботи у лютому 2018 року у розмірі 300% із урахуванням посадового окладу;

- від 28.03.2018 №34 про преміювання керівника управління за результатами роботи у березні 2018 року у розмірі 315% із урахуванням посадового окладу.

Вищевказані порушення у фінансово-господарській діяльності ТУ ДСА України в Київській області виникли з вини начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 внаслідок прийняття неефективних управлінських рішень, бездіяльності, а також відсутності внутрішнього контролю за дотриманням законності та ефективності використання бюджетних коштів та призвели до необґрунтованих витрат бюджетних коштів на загальну суму 235180,00 гривень, чим нанесено збитків державному бюджету на вказану суму.

Також, заявник наголосив на наявності очевидних ознак протиправності наказу ТУ ДСА України в Київській області від 23.05.2019 №50/к, оскільки такий було видано з порушенням норм Інструкції з діловодства в Державній судовій адміністрації України, затвердженої Наказом ДСА від 19.10.2017 №980, а тому такий наказ не може вважатись організаційно-розпорядчим актом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

21.05. 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі № 200/2218/19-а, яким було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 33/к від 29 січня 2019 року.

Даним рішенням було поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Рішення підлягало негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Наказом Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 23.05.2019 року № 50/к «Про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі № 200/2218/19-а» ОСОБА_1 констатовано факт відновлення його на посаді начальника Територіального управління з :23.05.2019 року, який вже був встановлений вищевказаним судовим рішенням. Наказ мав індивідуальний та декларативний характер та був виконаний повністю в момент його видання.

Після чого, продовжуючи дисциплінарне переслідування мого клієнта, голова Державної судової адміністрації України видав наказ від 29.05.2019 року № 182/к про відсторонення ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на час проведення службового розслідування, яке, в свою чергу, не могло призвести до будь-яких наслідків дисциплінарного характеру для ОСОБА_1 , оскільки ще на час його призначення (згідно наказу ДСА України від і' 1.01.2019 року № 27) сплили строки, встановлені ч. 3 ст. 65 Закону України «Про державну службу», для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності. На даний момент наказ ДСА України від 29.05.2019 року № І82/к оскаржується нами в Донецькому окружному адміністративному суді України (справа № 200/7067/19-а); підготовче судове засідання призначене на 04.07.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року у вказаній вище справі №200/7067/19 було вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу ДСА України від 29.05.2019 року № 182/к (копія ухвали роздрукована з підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» додається). Відповідно до приписів КАС України ухвала про забезпечення позову набирає законної з моменту постановляння та підлягає негайному виконанню..

Наказом ТУ ДСА у Київській області від 05.06.2019 року № 63/к ОСОБА_1 знову констатував наявність встановленого судом акту поновлення його трудової діяльності, дія наказу була спрямована на доведення трудовому колективу ТУ ДСА в Київській області про вказане судове рішення.

Наказ має індивідуальний та декларативний характер та був викопаний повністю в момент його видання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Згідно з абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» (далі по тексту - Постанова Пленуму ВАСУ №2 в чинній редакції) в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані накази ТУ ДСА України в Київській області були виконані в момент їх видання. За наслідками видання вказаних наказів у особи, якої вони стосувалися ОСОБА_1 та інших осіб не виникало жодних прав та обов`язків порівняно з тими, що були встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. У мотивувальній частині рішення зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; мотивована оцінка кожного аргументу, навезеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав задоволення позову.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення п адміністративній справі» для забезпечення правильного й однакового застосування адміністративними судами норм Кодексу адміністративного судочинства України нри ухваленні рішення суду судам роз`яснено таке.

Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким. Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Описова частина судового рішення повинна містити короткий зміст позовних вимог з зазначенням обставин, якими вони обґрунтовуються, та позиції відповідача; пояснення осіб, які брали участь у справі, а також інші докази, що були досліджені судом.

Мотивувальна частина кожного рішення повинна містити посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов`язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті Кодексу адміністративного судочинства України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановлює обставини справи, права та обов`язки сторін. Саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Належне обґрунтування є імперативом, яким не можна нехтувати в інтересах швидкості розгляду. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, а насамперед є гарантією проти свавілля. І по - перше, це зобов`язує судцю дати відповідь па аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правомірність: по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система. Обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським судом з прав людини, а саме додержання прав сторони захисту та права на справедливий суд. У викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін, тобто на кожен окремий пункт вимог та на аргументи захисту. Це - важливий запобіжник, оскільки він дає можливість сторонам переконатися у тому, щоо їхні доводи були досліджені, а отже, суддя взяв їх до уваги. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суд, обґрунтування рішення повинно засвідчити що судця справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Пунктом 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відсутність достатнього обґрунтування судових рішень порушує право особи па справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом, зазначене у пункті і статті б Конвенції.

За таких обставин суд апеляційної вбачає наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо відмови у задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви Державної судової адміністрації України до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 07 серпня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.П. Мельничук,

О.Є. Пилипенко