Справа № 520/3323/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р.Справа № 520/3323/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

представника відповідача Виноградова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 24.06.2019 року по справі № 520/3323/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 28.03.2019 року № 2314 Головного управління ДФС у Харківській області про проведення фактичної перевірки ТОВ "Агрома";

- визнати протиправним рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрома" від 18.04.2019 року № 19808/10/20-40-14-10-19.

-стягнути на користь ТОВ «Агрома» сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ від 28.03.2019 року № 2314 Головного управління ДФС у Харківській області про проведення фактичної перевірки ТОВ "Агрома".

Визнано протиправним рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрома" від 18.04.2019 року № 19808/10/20-40-14-10-19.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу суб`єкта господарювання, основним видом діяльності якого відповідно до витягу з ЄДР є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), допоміжна діяльність у рослинництві (КВЕД 01.61), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

28.03.2019 року відповідачем з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, на підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України прийнято наказ № 2314 Про проведення фактичної перевірки (далі - наказ) (а.с. 11).

Зазначеним наказом доручено провести з 01.04.2019 року фактичну перевірку позивача у відповідності до вимог п.82.3 ст.82 ПК України, за період діяльності з 01.04.2016 по дату завершення перевірки.

Фахівцями відповідача здійснено вихід за податковою адресою позивача, проте до проведення перевірки вони допущені не були, про що складено акт 02.04.2012 року № 24471767 (а.с.14-15).

Внаслідок не допуску працівників податкового органу до проведення перевірки 18.04.2019 року прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна № 19808/10/20-40-14-10-19.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження в даній справі є, зокрема, наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 28.03.2019 року №2314 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Агрома».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

З аналізу наведених норм слідує, що способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У разі проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу письмового звернення покупця (споживача) оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

З матеріалів справи слідує, що 28.03.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області було прийнято наказ №2314 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Агрома» (а.с.11).

Вказаний наказ було прийнято з метою здійснення контролю за дотриманням позивачем норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підставою прийняття вказаного наказу слугували приписи підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, тобто наявність письмового звернення покупця (споживача) оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

В обгрунтування наявності підстав для проведення фактичної перевірки відповідач посилається на звернення гр. ОСОБА_1 від 21.03.2019 року (а.с.38-40), за змістом якого гр. ОСОБА_1 певний час працювала на підприємстві позивача.

Проте, в ньому не зазначено, що гр. ОСОБА_1 звернулась з вказаним зверненням як споживач, або покупець продукції позивача.

Відповідно до п.22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі не доведено того факту, що звернення гр. ОСОБА_1 , яке стало підставою призначення перевірки (а.с.38-40), є саме письмовим зверненням покупця (споживача), як того вимагають положення п.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України.

Таким чином, факт наявності відповідного звернення на момент видання спірного наказу відповідачем не доведений, а отже відповідачем не доведено законність підстав для прийняття спірного наказу про проведення фактичної перевірки.

Крім того, зі звернення гр. ОСОБА_1 слідує, що остання прохала провести перевірку позивача у зв`язку з можливим порушенням останнім установленого порядку проведення касових операцій.

Проте, контролюючий орган мав намір провести фактичну перевірку також щодо дотриманням позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Між тим, колегія суддів зазначає, що проведення фактичної перевірки за наявності отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету врегульовано положеннями пп.80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України, який не був підставою видання спірного наказу.

Крім того із звернення, яке стало передумовою для винесення спірного наказу, слідує, що воно не містить жодних посилань на недотримання позивачем положень трудового законодавства відносно найманих працівників.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування наказу від 28.03.2019 року № 2314 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Агрома".

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду, наведену у постановах від 02.10.2018 року по справі № 814/268/17, від 06.04.2018 року по справі №806/646/17, від 20.03.2018 року по справі №820/4766/17 в підтвердження правомірності спірного наказу колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у вказаних рішеннях Верховним Судом було встановлено наявність письмового звернення покупця (споживача) та наявність відповідних підстав для проведення фактичної перевірки, тоді як у цій справі наявність таких підстав відповідачем не доведена.

Порядок, підстави та умови застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків визначено приписами ст. 94 ПК України, а також Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 568, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1839/24371 (далі - Порядок № 568).

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З аналізу положень підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України слідує, що фактичною підставою застосування арешту майна платника податків є відмова суб`єкта господарювання від проведення, зокрема, фактичної перевірки за умови наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Оскільки судовим розглядом встановлено не доведення відповідачем законності підстав для проведення фактичної перевірки позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрома" від 18.04.2019 року № 19808/10/20-40-14-10-19 підлягають задоволенню.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що рішення про застосування адміністративного арешту майна позивача є нечинним, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про його протиправність колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказане рішення має владні приписи щодо арешту майна позивача, доказів визнання такого рішення нечинним або його скасування матеріали справи не містять, крім того у відповідності до п.94.11. ст. 94 ПК України рішення щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в судовому порядку.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі № 520/3323/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 09.08.2019 року