Справа № 826/9586/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9586/18
УХВАЛА

08 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Апелянту було надано десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків шляхом надання вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

06 серпня 2019 року на виконання вимог даної ухвали відповідачем до суду направлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування заявленого клопотання апелянт зазначає, що податковий орган в межах строків КАС України подав первинну апеляційну скаргу до суду, яка була залишена без руху через відсутність сплати судового збору.

Також в клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження податковий орган зазначив: «На виконання вимог ухвали суду, 01.02.2019 представником відповідача засобами поштового зв`язку направлено клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги. 04.02.2019 року ГУ ДФС у м. Києві було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. Відповідальний юрист по справі у зв`язку з припущенням, що в клопотанні про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги може бути відмовлено, а справа буде направлена до суду першої інстанції, через хвилювання, шо платіжне доручення може бути втрачене, не надавав його до суду в очікуванні вирішення судом питання, щодо продовження строку на усунення недоліків. Через те, що відповідач не міг бути обізнаним в тому, чи буде задоволено зазначене клопотання чи ні, та через те, що на адресу ГУ ДФС у м. Києві не надходила ухвала про продовження строку на усунення недоліків та/або відмова в задоволенні клопотання ГУ ДФС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків, платіжне доручення до суду не надавалось.» (за текстом клопотання).

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом жодним чином не обґрунтовано зволікання із поданням апеляційної скарги невідкладно після повернення її ухвалою суду від 23.04.2019 (вдруге апеляційну скаргу подано 11.06.2019). Враховуючи і те, що сплата судового збору відбулась 04.02.2019.

До того ж доводи апелянта, якими він обґрунтовує невиконання вимог суду про залишення вперше поданої апеляційної скарги без руху та не направлення квитанції про сплату судового збору колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що свідчить про недобросовісність користування належними останньому процесуальними правами.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду неодноразово висловлював свою позицію з наступного.

Наприклад, у постанові від 31.01.2019 (справа №826/18342/16 (ЄДРСР №79588491) Верховний Суд зазначив, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору; обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне/касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Головним управлінням ДФС у Київській області. Інших доводів поважності причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В