Справа № 200/1807/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року справа №200/1807/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника позивача Колбаєва О.В. ,

представника відповідача Сенникова А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 200/1807/19-а (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар`єр -Астор" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 11.03.2019 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2343,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі акту від 18.09.2018 року, складеного за результатами проведення камеральної перевірки.

Проте, обставини, встановлені камеральною перевіркою, податковий орган міг перевірити тільки в межах документальної перевірки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 11.03.2019 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2343,73 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Судом не вірно застосовані норми Податкового кодексу України в частині того, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання та, що предметом камеральної перевірки не може бути своєчасність спати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ "Дмитрівський гранітний кар`єр-Астор", перебуває на обліку в Волноваській ДПІ ГУ ДФС у Донецькій області як платник податків за неосновним місцем обліку, та є платником орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності згідно Договорів оренди № 583 та 584 від 01 листопада 2012 року.

11.01.2014 року за допомогою засобів електронного зв`язку ТОВ "Дмитрівський гранітний кар`єр-Астор" подало звітну податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік № від 11.01.2014 року, 06.02.2015 звітну податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік №901074590 від 06.02.2015 року.

ГУ ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2014-2015 роки ТОВ «Дмитрівський гранітний кар`єр - Астор» про що 18 вересня 2018 року був складений відповідний акт (а.с. 8-9).

Зазначеним актом встановлені факти порушення платником термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання за 2014-2015 роки з орендної плати з юридичних осіб протягом строків, визначених п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України (а.с. 8-9).

04.10.2018 року до Головного управління ДФС у Донецькій області позивачем подані заперечення на акт камеральної перевірки №563.

09.11.2018 року позивач звернувся до ДФС України (вх. № 60177/6 від 13.11.2018) із скаргою на податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 18.10.2018 року № та № 03224801.

11.01.2018 року за результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення, яким скарга задоволена частково, скасовані податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 18.10.2018 року № , № у частині подання уточнюючих розрахунків на зменшення податкових зобов`язань (а.с 14-21).

11.03.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області відповідно до рішення ДФС України було прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 11.03.2019 року № на суму 2 343,73 грн (а.с. 70).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки його прийнято на підставі акту, складеного за результатами проведення камеральної перевірки. Проте, у податкового органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків. Камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, а перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами камеральної перевірки.

Оцінка суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначені види перевірок, які мають право проводити податкові органи.

Зокрема, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року) було встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до пункту 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції, яка діє з 01.01.2017 року) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, змінами, які були внесені в Податковий кодекс України з 01.01.2017 року контролюючим органам надано право в межах камеральної перевірки перевіряти, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що предметом камеральної перевірки, результати якої викладені в акті від 18.09.2018 року, була саме своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2014-2015 роки (а.с. 8-9).

Отже, на момент проведення камеральної перевірки ТОВ «Дмитровській гранітний кар`єр - Астор» податковий орган, відповідно до діючого на момент проведення перевірки законодавства, був наділений повноваженнями перевіряти своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Таким чином, відповідачем було правомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, складене за результатами проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки.

Суд звертає увагу на помилковість посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі №804/5957/16, оскільки в межах зазначеної справи розглядалися правовідносини щодо застосування норми ст. 75 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Внаслідок неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як визначено п.6 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 200/1807/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 200/1807/19-а - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар`єр -Астор" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 11.03.2019 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2343,73 грн - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 серпня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв