Справа № 9901/619/18
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2019 року

Київ

справа №9901/619/18

адміністративне провадження №П/9901/619/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., Кравчука В.М., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа Генеральна прокуратура України про визнання протиправним та скасування рішення від 08.05.2018 №1353/0/15-18,

секретар судового засідання - Глущенко Д.В.

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - Белінська О.В.

представник третьої особи Ступак Д.В.

УСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП) від 08 травня 2018 року № 1353/0/15-18 про тимчасове відсторонення судді Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що неповідомлення його про підозру у кримінальному провадженні з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) свідчить про відсутність повідомлення як такого, тому відсутні підстави для відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя. Крім того, позивач вказав, що відсторонення від здійснення правосуддя понад строк досудового розслідування є свавільним обмеженням його конституційних прав.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву Вища рада правосуддя просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю. Вказує, що матеріали справи містять копію повідомлення про підозру судді ОСОБА_1 від 03 квітня 2018 року з підписом позивача та його захисника із зазначенням дати та часу повідомлення судді про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що рішення є законним та обґрунтованим.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя є законним та обґрунтованим з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1997 року № 398/97-ВР обраний безстроково на посаду судді Дружківського міського суду Донецької області.

03 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000291 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

03 травня 2018 року до Вищої ради правосуддя надійшло клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницького Н.І. від 26 квітня 2018 року про тимчасове відсторонення голови Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК України), строком на два місяці.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 08 травня 2018 року № 1353/0/15-18 клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницького Н.І. задоволено частково. Тимчасово, до 03 червня 2018 року відсторонено суддю Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 08 травня 2018 року № 1353/0/15-18, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя як захід забезпечення кримінального провадження закріплене у КПК України (пункт 4-1 частини першої статті 131 КПК України) у зв`язку з набранням 5 січня 2017 року чинності Законом України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII; в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення).

Цим же Законом на ВРП покладені повноваження щодо вирішення питання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, а також про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя.

Так, за правилами частин першої та другої статті 63 Закону №1798-VIII тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється Вищою радою правосуддя на строк не більше двох місяців на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.

Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до Вищої ради правосуддя стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним), на будь-якій стадії кримінального провадження.

Аналогічні приписи стосовно порядку звернення до ВРП із клопотанням про відсторонення судді від здійснення правосуддя та підстав для його задоволення містяться і у Регламенті Вищої ради правосуддя, затвердженому рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент; в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення).

Зокрема, пунктом 19.4. Регламенту передбачено, що до Ради з клопотанням звертається Генеральний прокурор або його заступник. Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинне бути вмотивованим та відповідати вимогам частини другої статті 155 Кримінального процесуального кодексу України, а саме містити: а) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; б) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; в) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати суддю у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; г) назву суду, в якому суддя обіймає посаду; ґ) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді судді сприяло вчиненню кримінального правопорушення; д) виклад обставин, що дають підстави вважати, що суддя, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі й документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; е) перелік свідків, яких прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Суддя відстороняється від здійснення правосуддя з дня ухвалення Радою рішення про його тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя на строк, зазначений у рішенні, який не може становити більше ніж два місяці. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (пункт 19.14. Регламенту).

Статтею 131 Конституції України передбачено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, до повноважень якої, з-поміж іншого, віднесено ухвалення рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону №1798-VIII рішення ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Судом встановлено, що при прийнятті рішення про відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя відповідач виходив з того, що обґрунтованість підозри судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відеоконтроль особи від 27 грудня 2017 року; копією протоколу огляду відеозаписів від 05 березня 2018 року; копією висновку експертизи відео-звукозапису від 26 березня 2018 року; копією протоколу обшуку в службовому кабінеті голови Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 від 14 грудня 2017 року; копією протоколу огляду речей від 25 січня 2018 року; копією протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 від 14 грудня 2017 року; копією протоколу огляду речей від 16 грудня 2017 року; копією протоколу обшуку від 28 лютого 2018 року; копією протоколу огляду речей від 03 березня 2018 року; копією протоколу огляду речей від 26 березня 2018 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 18 грудня 2017 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 23 березня 2018 року; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 21 березня 2018 року та іншими доказами.

Викладені обставини підтверджують використання суддею ОСОБА_1 свого службового становища та дають підстави вважати, що перебування на посаді судді Дружківського міського суду Донецької області сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення.

Прокурором встановлено обставини, які вказують на те, що подальше його перебування на посаді судді Дружківського міського суду Донецької області може призвести до настання негативних наслідків, оскільки суддя ОСОБА_1:

може вживати заходів щодо знищення чи спотворення документів, які можуть бути доказами вчинення кримінального правопорушення, що розслідується у провадженні;

як голова суду має доступ до справ, що перебувають на розгляді та в архіві суду, у тому числі до матеріалів справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

матиме можливість впливати на свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , помічників та секретарів Дружківського міського суду Донецької області, які разом з ним працюють та перебувають у його підпорядкуванні, а також інших свідків у кримінальному провадженні, частину з яких на сьогодні не допитано, протиправно перешкоджаючи у такий спосіб встановленню обставин кримінального правопорушення під час досудового розслідування;

вказаний вплив також може проявлятися у прийнятті незаконних рішень у справах про адміністративні правопорушення, у яких свідки є сторонами чи іншими учасниками процесу, чи іншому перешкоджанні виконанню ними своїх процесуальних прав;

маючи знайомих серед працівників правоохоронних органів та судових органів, інших органів державної влади, може використовувати зв`язки з ними для створення перешкод досудовому розслідуванню кримінального провадження.

Тобто, оскаржуване рішення містить мотиви, з яких ВРП дійшла висновку про необхідність відсторонення позивача від займаної посади.

У пункті 20 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів - незалежність, ефективність та обов`язки-, вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, йдеться про те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

У пункті 22 Висновку №3 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що суспільна довіра та повага до судової влади є гарантіями ефективності системи правосуддя: поведінка суддів у їхній професійній діяльності, зрозуміло, розглядається громадськістю як необхідна складова довіри до судів.

Пунктом 33 Висновку №18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії» визначено, що судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.

Відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 56 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) суддя зобов`язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно зі статтею 58 Закону №1402-VIII питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.

Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду (стаття 1 Кодексу суддівської етики).

Зазначені вище положення міжнародних документів, Закону №1402-VIII та Кодексу суддівської етики визначають, що авторитет судової влади має вселяти довіру суспільства до здійснення правосуддя.

Водночас наявність кримінального провадження за обвинуваченням судді ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, може зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї.

Отже враховуючи те, що кримінальне провадження відносно позивача знаходиться на стадії судового провадження, Вища рада правосуддя прийняла вмотивоване рішення про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

Щодо доводів позивача про те, що всупереч положенням статті 481 КПК України письмове повідомлення судді про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснено не Генеральним прокурором України або його заступником, а суб`єктом, не уповноваженим на вчинення таких дій, а тому він не набув статусу підозрюваного у відповідному кримінальному провадженні, що є обов`язковою умовою для вирішення питання про відсторонення судді від здійснення правосуддя, колегія суддів зазначає таке.

Повноваженнями щодо перевірки процесуального порядку вручення письмового повідомлення про підозру ВРП не наділена ні кримінальним процесуальним законом, ні Законом №1798-VIII, ані іншими законами.

Питання про законність і обґрунтованість вручення судді письмового повідомлення про підозру не Генеральним прокурором або його заступником, а іншим прокурором має вирішуватися в межах кримінального провадження і не належить до компетенції ВРП.

Отже, надання оцінки цим обставинам не належить ні до повноважень ВРП, ані до повноважень адміністративного суду.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2018 року (справа №800/536/17) та в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року в справі № 9901/962/18 (за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення № 3456/0/15-18 про тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя у зв"язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду відносно останнього або закриття кримінального провадження) і колегія суддів бере її до уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника як на підставу для скасування спірного рішення, неврахування ВРП його доводів про неповноважність суб`єкта, який вручив судді письмове повідомлення про підозру.

Необґрунтованим суд вважає покликання позивача на те, що рішенням від 08 травня 2018 року № 1353/0/15-18 відсторонено позивача від здійснення правосуддя понад строк досудового розслідування, виходячи з наступного.

Статтею 219 КПК України встановлено строки досудового розслідування. Згідно з пунктом 2 частини першої цієї статті досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк досудового розслідування щодо особи починає відраховуватись з моменту повідомлення даній особі про підозру у вчиненні злочину, а не з першого повідомлення про підозру іншим особам в кримінальному провадженні, на що помилково покликався позивач.

Як зазначено вище, судді ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, 3 квітня 2018 року, а тому досудове розслідування відносно позивача відповідно до ч. 2 ст. 219 КПК України має бути закінчено до 03.06.2018.

Слід також вказати, що спірне рішення було прийняте у відкритому засіданні на підставі наявних у ВРП матеріалів після їх дослідження та обговорення, за участі адвоката позивача, з урахуванням наданих ними відповідей на поставлені членами ВРП запитання.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржене рішення ВРП відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.

Не дають приводів для визнання протиправним рішення ВРП також інші, зазначені у позовній заяві, аргументи позивача, позаяк вони не применшують і не змінюють основних правових висновків та мотивів останнього.

Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00)).

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Вищої ради правосуддя (, місцезнаходження: вул. Студентська, 12-А м. Київ, 04050), третя особа - Генеральна прокуратура України (, місцезнаходження: вул. Різницька, 13/15 м. Київ, 01011) про визнання протиправним та скасування рішення від 08 травня 2018 року №1353/0/15-18.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Н.А. Данилевич

І.Л. Желтобрюх

В.М. Кравчук

Т.Г. Стрелець

Рішення складене та підписане 08.08.2019.