Справа № 440/1063/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1063/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача Курінного С. ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гриценка Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу від 21.02.2019 №1214-СГ; зобов`язання винести наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,50 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Полтавської області за межами населеного пункту.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів. Зазначав, що вказана відмова не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не містить жодних доводів стосовно невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам закону.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

18 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. Згідно якого відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову посилаючись на те, що графічні матеріали, які додані позивачем до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не дають можливості встановити місцезнаходження бажаної земельної ділянки.

Ухвалою суду 14 червня 2019 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

25.02.2019 ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подано клопотання про розгляд її заяви від 23.08.2018 за вхідним №К-12220/0/25-18 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,50 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту з урахуванням висновків суду.

Відповідач своїм наказом від 21.02.2019 №1214-СГ відмовив громадянці ОСОБА_2 у надані дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,50 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту, на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів.

Не погодившись з відмовою відповідача у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, позивач оскаржив її до суду.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Так, згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

У цій справі відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою виходячи з того, що місце розташування обраної позивачем земельна ділянка не відповідає вимогам законів.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що невідповідність місця розташування обраної позивачем земельна ділянка вимогам законів виразилася у не можливості встановлення її знаходження на підставі графічного матеріалу доданого позивачем до заяви.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд виходить з такого.

Судом досліджено графічні матеріали додані позивачем до заяви про надання дозволу на розробку технічної документації, а саме: Схему викопіювання з публічної кадастрової карти (плану), на якому зображено орієнтовне розташування бажаного місце знаходження земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га за межами населеного пункту смт. Чутове на території Чутівської селищної ради. Зі змісту вказаної схеми, судом встановлено, що позивачем на ній виділено бажану земельну ділянку, зазначено кадастрові номери двох, земельних ділянок розташованих поруч. Крім того, вказана схема містить посилання на те, що земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_2 розташована у Чутівському районі Полтавської області.

На думку суду вказаної інформації достатньо для встановлення місце знаходження земельної на яку претендує позивач, а тому відповідачем безпідставно видано спірний наказ.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу від 21.02.2019 №1214-СГ.

Надаючи оцінку позовним вимогам про зобов`язання відповідача винести наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,50 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Полтавської області за межами населеного пункту, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 23.08.2018 ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,50 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Листом від 21.09.2018 року №7913/0/26-18 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відмовило у задоволенні клопотання, оскільки земельна ділянка площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, відсутня у переліку земельних ділянок, оприлюднених на офіційному веб-сайті Головного управління. З огляду на це ГУ Держгеокадастру в Полтавській області не має права надати дозвіл на розробку проекту землеустрою такої земельної ділянки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держеокадастру у Полтавській області у вирішенні заяви ОСОБА_2 від 23.08.2018. Зобов`язано Головне управління Держеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.08.2018 та вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Крім того, вказаним рішенням встановлено, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тієї підстави, що така ділянка не входить до переліку земель, який сформований відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України

Разом з тим, повторно відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач зазначив іншу підставу ніж та, що була вказана у листі від 21.09.2018.

Враховуючи неодноразові відмови відповідача у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, які кожного разу вмотивовані іншою підставою, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,50 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписом вказаної норми покладення такого зобов`язання на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи спрямовані на виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмір 1536,80 грн, а інші судові витрати у справі відсутні, суд, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 1536,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 №1214-СГ.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,50 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Полтавської області за межами населеного пункту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 липня 2019 року.

Суддя С.С. Бойко