Справа № 120/2326/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відкриття провадження у адміністративній справі

м. Вінниця

12 серпня 2019 р. Справа № 120/2326/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна, розглянувши матеріали:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Управління СБУ у Вінницькій області (вул. Грушевського, б. 27, м. Вінниця, 21007)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління СБУ у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він, як учасник бойових дій, має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. Проте, у зв`язку з настанням особливого періоду в 2016-2018 роках позивач не мав змоги нею скористатись. Наказом відповідача 15.07.2018 року позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я, знято з усіх видів забезпечення та виключено із списків особового складу військової частини, однак грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016-2018 роки, як учаснику бойових дій, йому не нараховано та не виплачено. Не погоджуючись з цим, позивач 14.06.2019 року звернуся до відповідача з проханням надати вказівку відповідальним співробітникам та здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки. За результатами розгляду цього звернення, відповідач надав відповідь, у якій повідомив, що відсутні будь-які правові підстави щодо виплати такої компенсації. Додатково, позивач повідомив, що перебуваючи в основній щорічній відпустці за 2018 рік, у період з 24.01.2018 року по 07.02.2018 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Немирівській ЦРЛ. З огляду на це, він звернувся з відповідним рапортом до відповідача про продовження терміну відпустки на 15 днів (з 03.03.2018 року по 17.03.2018 року включно). Вказаний рапорт було проігноровано, а основну щорічну відпустку не продовжено. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати компенсації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 23.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків.

07.08.2019 року за вх. № 40636 на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано належним чином засвідчені копії документів. У вказаному клопотанні позивач просить поновити строк звернення до суду. Поважність причин пропуску строку звернення до суду щодо отримання грошової компенсації за додаткову відпустку позивач обґрунтовує тим, що саме з моменту ознайомлення з правовою позицією Верховного Суду у справі № 620/4218/18 він дізнався про те, що відповідачем порушено його право на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік.

Щодо пропуску строків звернення до суду в зв`язку з грошовою компенсацією за щорічну основну відпустку позивач вказує, що 27.06.2019 року він отримав на руки свій рапорт від 27.02.2018 року, з яким він звертався до відповідача щодо продовження терміну щорічної основної відпустки за 2018 рік. На зазначеному рапорті відсутня будь-яка резолюція керівництва відповідача, а тому відділом роботи з особовим складом рапорт було залишено без руху, внаслідок чого бухгалтерія не мала правових підстав для нарахування та виплати грошової компенсації. Позивач зауважив, що до моменту отримання рапорта він вважав, що грошова компенсація за невикористану частину щорічної основної відпустки, йому була виплачена в сумі інших коштів, які він отримав у липні, жовтні та грудні 2018 року, як розрахунок у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Причини пропуску звернення до суду позивач вважає поважними та просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008 року наголосив, що саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно, строк звернення до суду в межах позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2018 роки пропущено з поважних причин. Про своє порушене право, на отримання вказаної компенсації, позивач дізнався 16.07.2019 року, тобто з моменту отримання відповіді на своє звернення з проханням здійснити таку компенсацію, адже позивач мав правомірні очікування здійснення виплати вказаної компенсації.

Для того аби вимога могла вважатись активом, що підпадає під дію ст. 1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини у справі Дроан проти Франції зазначив, що позивач повинен довести, що вона має достатні підстави в національному праві, приміром, що існує усталена судова практика національних судів на її підтвердження. Якщо це вдасться зробити до гри вступає концепція правомірних очікувань.

З приводу цього суд зазначає, що гарантія грошової компенсації передбачена у чинному законодавстві. А з приводу вирішення спірних правовідносин існує правова позиція Верховного Суду у справі № 620/4218/18, яка згідно вимог положень КАС України обов`язково має бути врахована при вирішенні справ у подібних правовідносинах.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на обставини справи, суд зазанчає, що у позивача були правомірні очікування отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку. Тому саме з моменту відмови відповідача у виплаті такої компенсації, позивач дізнався, що його права порушені.

Що стосується пропуску строку звернення до суду в межах позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки, то суд не вбачає поважності причин пропуску звернення до суду у даному випадку. Крім того, позивач не надав жодних документів, які б підтверджували час та дату отримання ним рапорта від 27.02.2018 року. Окремо суд акцентує увагу, що у період з 27.02.2018 року і по 15.07.2018 року (день звільнення) позивач, маючи реальну можливість, не вчинив активних дій, направлених на отримання результату розгляду свого рапорта, щодо виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку. Крім цього, позивач не вчинив ніяких дій і під час розрахунку при звільненні щодо отримання необхідної інформації.

У відповідності до вимог ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У даному випадку, позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у вищевказані періоди, але проявив певну недбалість щодо їх захисту.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки.

За таких обставин, в одному провадженні об`єднані позовні вимоги, по яким причини пропуску строку звернення до суду одночасно визнані судом поважними та неповажними.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо вказані особою підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведеного вбачається, що діючим законодавством не передбачена можливість повернення позовної заяви в частині позовних вимог, відповідно суд повинен відкрити провадження в адміністративній справи та вирішити вказане питання після відкриття провадження.

У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161,172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Якщо позивач, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 169 КАС України, усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 171 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

При цьому, ч. 1 та 2 ст. 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

В свою чергу, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України).

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що дана справа є незначної складності, від так вона підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі викладеного доходжу висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 2, 12, 118, 121, 122, 160, 168, 169, 171, 262, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління СБУ у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Встановити відповідачу 15-денний строк, з дня отримання даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 261 КАС України. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, а також докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Зобов`язати позивача протягом 15-днів, з моменту отримання даної ухвали, надати до суду належним чином завірену копію наказу відповідача про звільнення з військової служби № 174-ос від 10.07.2018 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив у 2 - денний термін, з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів, у разі такої потреби.

Встановити відповідачу 2 - денний строк, з дня отримання відповіді на відзив, у разі її надходження, подати свої заперечення на дану відповідь.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідачу направити копію позовної заяви з додатками.

Повідомити учасників справи про можливість отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

У разі невиконання вимог ухвали суду повідомити суд про причини такого невиконання.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, лише у випадку її постановлення з порушення правил підсудності.

Суддя Маслоід Олена Степанівна