Справа № 300/1146/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" липня 2019 р. справа № 300/1146/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шумея М.В.,
секретаря судового засідання - Шпак М.М.,
за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Юрчука Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено розгляд справи із викликом сторін.
19.06.2019 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області подало суду відзив на позовну заяву в якому не погоджується із заявленими позовними вимогами та їх обґрунтуванням, оскільки позивач порушив норми податкового законодавства, що стало наслідком донарахування та прийняття податкових - повідомлень рішень. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.
Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Посадовою особою ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. на підставі наказу від 23.11.18 № 1852 проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів від продажу об"єктів рухомого майна за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.
- пп.49.18.4, п.49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу, а саме неподання річних декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки.
На підставі вказаного акту перевірки, відносно позивача винесено податкові повідомлення-рішення від 21.02.2019 року:
В акті перевірки № 10/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 08.01.2019 податковий орган зазначив, що згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 15.11.2018 № 31/9/4978, фізичною особою-платником податків ОСОБА_2 здійснено продаж 6-ти транспортних засобів імпортованих у період з 2015-2017 роки, а саме:
- у 2015 році напівпричіп тентований вантажий марки "KOGEL" , модель "S27DS22" та сідельний тягач вантажний марки "MAN" модель "TGA 18.440", по яких регіональним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області у своїй відповіді на запит ГУ ДФС в Івано-Франківській області, листом від 15.11.2018 № 31/9/4978 не надано вартостей реалізації. Фактурна вартість, згідно вантажно-митних декларацій, даних транспортних засобів становить 188087,00 грн;
- 2016 рік вантажний автомобіль марки "DAF", МОДЕЛЬ "XF105.460T" (вартості реалізаціїРегіональним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області, на запит ГУ ДФС в Івано-Франківській області (не надано) та сідельний тягач вантажний марки "MAN", модель "TGX18.840" (вартість реалізації, згідно інформації наданої Регіональним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області, становить 200 000,00 грн). Фактурна вартість, згідно вантажно-митної декларації, вантажного автомобіля марки DAF, модель - XF105.460T (номер кузова НОМЕР_2 ), по якому Регіональним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області не надано вартості реалізації, становить 278434,00 грн;
- 2017 рік причіп бортовий тентований вантажний марки "KRUKENMEIER", модель "DLPS24" та напівпричіп вантажний бортовий, тентований, марки "KRONE", "SDP27" на суму 231062,00 грн.
З огляду на викладене, фізична особа-платник податків ОСОБА_2 отримала дохід від продажу об"єктів рухомого майна (транспортних засобів) у 2015 році 188087,00 грн, у 2016 році - 478434,00 грн та у 2017 році - 231062, 00 грн.
В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачем реалізовано у період 2015-2017 роки імпортованих транспортних засобів, з огляду на наступне.
Відповідно до банківської квитанції № 0.0.452489894.1 від 23.10.2015р. сплачено ОСОБА_2 податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 2050 грн (а.с. 19), квитанція про сплату військового збору на суму 615 грн. мала місце та такий податок сплачувався однак така квитанція втрачена.
Відповідно до банківської квитанції № ПН124543 від 30.11.2015р. сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1500 грн (а.с. 21), аналогічно було сплачено і військовий збір, однак квитанції на суму 450 грн. не збереглося.
Відповідно сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у відповідному розмірі та аналогічно було сплачено і військовий збір, однак квитанції не збереглося.
На підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2548/01/2641/2016 від 12.05.2016 ОСОБА_2 продала ТОВ "Оріон-Логістік" сідельний тягач "MAN" "TGX 18.440" за суму коштів 450000 грн (а.с. 23).
Відповідно до банківської квитанції від 30.06.2017 сплачено військовий збір в сумі 1265,86 грн (а.с. 26) податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4219,52 грн, також сплачувався однак не збережено квитанції.
На підставі договору комісії № 1140 від 26.05.2017 ОСОБА_2 передала ТОВ "Автофортуна" на реалізацію причіп бортовий "Krukenmeier" "DLPS24" за ціною 146 671 грн (а.с. 27).
Відповідно до банківської квитанції № ПН 2048233 від 26.05.2017 ОСОБА_2 сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 7333,55 гри. а відповідно до квитанції № ПН 2048242 від 26.05.2017 сплачено 2200,07 грн. військовий збір (а.с. 28).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до пп. "в" 14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів.
Підпунктом 162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України передбачено, що платником податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно пп.164.1.1, пп.164.1.2, пп.164.1.3 п.164.1, пп.164.2.9. п.164.2. ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються відповідно до пп.164.2.4 п.164.1 ст.164 ПК України частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу.
Пунктом 173.1 статті 173 ПК України, визначено, що дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.
Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).
Середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів визначається щокварталу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів), і оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу в режимі вільного доступу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.
Як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню.
Відповідно до п.167.2 ст.167 ПК України, ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.
З системного аналізу вказаних норм слідує, що у разі продажу платником податку протягом звітного року, починаючи з двох об`єктів рухомого майна, платник повинен сплатити податок у вигляді 5% доходу фізичних осіб, що є базою оподаткування.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Разом з цим, ст.334 ЦК України закріплено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Як вбачається з п.п.1-2 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності.
У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру (ч.3 ст.347 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Статтею 655 ЦК України визначено поняття договору купівлі-продажу - це угода, за якою одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений, постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок).
Згідно п.1 Порядку, останнім встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. (п. 2 Порядку).
Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 - державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Відповідно до п.8 зазначеного Порядку - державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.
В матеріалах справи міститься податкова декларація про майновий стан і доходи за звітний (податковий період) 2015 рік, яка була позивачем подана до контролюючого органу 29.04.2016. Із вказаної декларації вбачається, зокрема: у рядку 10 розділу II - доходи, які включаються до загального річного оподаткованого доходу в тому числі: (рядок 10.1. + рядок 10.2 + рядок 10.3 + рядок 10.4 + рядок 10.5 + рядок 10.6 + рядок 10.7 + рядок 10.8 + 10.9) - сума доходів 71 000, 00 грн, сума податку/збору: податок на доходи фізичних осіб - 3550,00 грн, військовий збір - 1065,00 грн. (а.с. 17-18).
Однак податкові декларації за 2016 та 2017 рік позивачем не подані до контролюючого органу та не задекларовано податкових зобов"язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкове-повідомлення рішення № 000357106 від 21.02.2019 - є протиправним та підлягає скасуванню в частині суми 170 грн.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із вище зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в сумі 512,26 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 02 серпня 2019 р.