Справа № 826/4126/17
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа №826/4126/17

адміністративне провадження №К/9901/21866/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду - Радишевської О.Р.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року в справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в місті Києві, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві, Державна податкова інспекція в Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСЛК», Товариство з обмеженою відповідальністю «О.К. та партнери» - про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в місті Києві, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві, Державна податкова інспекція в Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСЛК», Товариство з обмеженою відповідальністю «О.К. та партнери» - про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючися з таким рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 липня 2019 року у відкритті апеляційного провадження відмовив.

01 серпня 2019 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України, зважаючи на такі обставини.

Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн.

Отже, за подання цієї касаційної скарги скаржник мав сплатити 1921,00 грн судового збору.

Проте доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги скаржник до касаційної скарги не приєднав.

Водночас скаржник просить звільнити його від оплати судового збору з огляду на те, що на момент звернення до суду касаційної інстанції у нього зупинені операції з бюджетними коштами за всіма рахунками.

Вирішуючи вказане клопотання, Суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» установлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз наведених положень Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що скаржник як орган державної влади не є суб`єктом, на якого поширюються пільги у вигляді можливості звільнення або відстрочення (розстрочення) сплати судового збору.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Наведені обставини в сукупності свідчать про невідповідність касаційної скарги вимогам процесуального закону.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки касаційної скарги можуть бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду:

- оригінала документа про сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 133, 169, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року в справі №826/4126/17 залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська