Справа № 200/5612/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 р. Справа№200/5612/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області

про про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити

певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по нездійсненню з 25 квітня 2003 року на підставі її пенсійної справи перерахунку страхового стажу позивача за період роботи з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року в кратному обчисленні мого страхового стажу за цей період в пільговому обчисленні один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні пенсії відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, пункту 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі»;

- зобов`язати відповідача здійснити з 25 квітня 2003 року перерахунок пенсії за віком позивача з врахуванням страхового стажу за період з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року в кратному обчисленні мого страхового стажу за цей період в пільговому обчисленні один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні пенсії відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, пунктом 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі» з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Позовні вимоги позивача обґрунтовує наступним.

З 25 квітня 2003 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

В період 1973 року по 1986 рік вона працювала в селищі Іультин Магаданської області, яке належало до районів Крайньої Півночі, з районним коефіцієнтом до заробітної плати та північними надбавками, що підтверджується записами у її трудовій книжці та архівними довідками, які знаходяться у відповідача у матеріалах її пенсійної справи. Враховуючи зазначене позивач, за її твердженням, має право на пільгове обчислення стажу в півтора разовому розмірі за періоди її роботи у с. Іультин Магаданської області. Зазначає, що відповідач при обчисленні пенсії на підставі наданих нею трудових договорів № 720 та 4144 врахував в кратному обчисленні її страховий стаж (один рік роботи - за один рік і шість місяців) за періоди її роботи в с. Іультин з 15 листопада 1976 року по 14 листопада 1979 року, з 15 листопада 1979 року по 15 листопада 1982 року, з 9 лютого 1983 року по 9 лютого 1986 року.

Разом із цим періоди її роботи: з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 не були враховані відповідачем в пільговому обчисленні (один рік роботи - за один рік і шість місяців) з посиланням на те, що відсутні строкові договори на роботу в зазначені періоди, а також довідки із посиланням на такі договори.

Позивач у 6 лютого 2019 року звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку її стажу за зазначені вище періоди у кратному («північному») коефіцієнті, починаючи з 1 січня 2004 року, але отримала відмову, яка обґрунтована тим, що вказані періоди не можуть бути зараховані до її стажу у пільговому обчисленні (один рік роботи за 1 рік 6 місяців) у зв`язку із відсутністю строкових договорів на ці період роботи (а.с. 2-25).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає наступне.

Позивач перебуває на обліку в управлінні з 25 квітня 2003 року як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Управлінням не приймалось рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням періодів роботи позивача з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1979 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме - зарахувати один рік роботи у вказаний період часу за один рік шість місяців.

Оскаржуваний період страхового стажу позивача при призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах не було зараховано в розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців через не надання позивачем трудових договорів за ці періоди, або довідки із зазначенням періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та зазначенням користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами; також не містить будь-яких позначок про користування пільгами, як особою, що здійснювала трудову діяльність в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, і трудова книжка позивача; архівні довідки також не містять інформації про те, що з позивачем укладались строкові трудові угоди у вказані періоди, а також про те, що вона користується правом на пільгове обчислення пенсії.

Зазначено, що трудовий договір укладається в письмовій формі в двох примірниках, при цьому один з примірників видається працівникові; в договорі мають бути зазначені дата та місце укладення договору, найменування сторін, строк дії договору, посада робітника, пільги, які надаються робітнику, місце постійного проживання.

Зауважено, що зарахування стажу на пільгових умовах (1 рік за 1 рік і 6 місяців) за відсутності строкового договору можливе лише за умови:

- надання довідки із зазначенням періодів роботи особи у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та зазначенням у довідці про користування пільгами, передбаченими для працюючих на Крайній Півночі та місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі;

- наявності в трудовій книжці спеціального штампу, на якому відзначено період, на який працівник уклав (або продовжив) строковий трудовий договір. Якщо така позначка відсутня, на громадянина розповсюджуються пільгове обчислення стажу, але тільки в частині зокрема, 15 років роботи в районах Крайньої Півночі дозволяють вийти на пенсію на 5 років раніше відповідно до п. 8 Інструкції «Про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяці виплати доходів, які вже були нараховані. Виплата пенсії позивачу провадиться щомісячно та має регулярний характер.

Також у відзиві на позов вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом, так як фактично позивач дізналась про порушення її прав на перерахунок у 2003 році.

Враховуючи наведене, відповідач просить суду відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі (а.с. 125-127).

У відповіді на відзив, який надійшов на адресу Донецького окружного адміністративного суду через відділ діловодства та документообігу суду 31 травня 2019 року позивач виклала доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також додала, що згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Основною умовою для виплати громадянину компенсації доходів, передбачених ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, - є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Правова природа даних правовідносин дають підстави вважати, що право на компенсацію (без застосування строків давності) втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, чи нараховані та виплачені згодом (наприклад, на виконання рішення суду) (а.с. 137-152).

У запереченні на відповідь на відзив відповідач виклав доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с. 155-157).

Ухвалою від 2 травня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального, призначено підготовче засідання у справі на 29 травня 2019 року (а.с 1-2).

Ухвалою від 29 травня 2019 року підготовче засідання у справі відкладено на 27 червня 2019 року (а.с. 134-135).

Ухвалою суду від 27 червня 2019 року встановлено, що позивач не пропустила встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) строк звернення до суду з даним позовом; підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 10 липня 2019 року (а.с. 165-166).

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року суд вирішив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 176-177).

Перевіривши доводи, викладені в адміністративному позові, відзиві, відповіді на відзив, запереченні на відповідь на відзив, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 (а.с. 30-34); знаходиться на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 25 квітня 2003 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2 (а.с. 28-29, 35, 44-45, 82-102, 160-179).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місце знаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, є органом державної влади. Зазначене вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Як встановлено судом, 29 квітня 2003 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя із належним чином оформленою заявою про призначення їй пенсії, до якого додала копію трудової книжки, довідку, подання, копію свідоцтва про шлюб, дві копії свідоцтв про народження дітей, рішення (протокол-подання), довідка ПФ1, копію паспорту; пізніше (23 червня 2003 року) додала довідку про заробітну плату від 23 червня 2003 року № 1422 (а.с. 46-52, 55-67, 160-162).

Строкові трудові договори та довідки стосовно роботи позивача в районах Крайньої Півночі, а також довідки про підтвердження роботи позивача в районах Крайньої Півночі за строковими трудовими договорами, до заяви не додавались.

Відповідно до трудової книжки позивача, копія якої була додана до заяви про призначення пенсії за віком, позивач працювала:

- з 2 серпня 1971 року по 19 жовтня 1971 року на Рубіжанському заводі металевих конструкцій зварювальницею 1 розряду контактної зварки в цеху керогазів);

- з 14 лютого 1972 року по 29 квітня 1972 року Рубіжанському хімкомбінаті різьбяром заліза та кругів 3-го розряду у товарному цеху;

- з 24 квітня1972 року по 29 червня 1972 року вантажником третього розряду тарного цеху на Рубіжанському заводі металевих конструкцій;

- з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року прибиральницею харчового цеху селища Іультин (Магаданська область);

- з 8 червня 1976 року по 29 серпня 1976 року комірником-інструментальником на Збагачувальній фабриці Іультинського гірничо-збагачувального комбінату;

- з 30 серпня 1976 року по 9 липня 1977 року машиністом конвеєра 2 розряду на Збагачувальній фабриці Іультинського гірничо-збагачувального комбінату;

- з 10 липня 1977 року по 31липня 1980 року флотатором 3 розряду на Збагачувальній фабриці Іультинського гірничо-збагачувального комбінату;

- по 1 серпня 1980 року по 1 грудня 1986 року відсадчиком 3 розряду на Збагачувальній фабриці Іультинського гірничо-збагачувального комбінату;

- з 29 лютого 1988 року по 21 квітня 1991 року контролером станочних та слюсарних робіт 3 розряду механозбірного цеху Стахановського машинобудівного заводу;

- з 22 квітня 1991 року по 18 грудня 1997 року контролером станочних та слюсарних робіт 4 розряду в механозбірному цеху у відділі технічного контролю Стахановського машинобудівного заводу;

- з 19 липня 1999 року по 31 липня 2009 року прибиральницею службових приміщень цеху здоров`я та благоустрою ПАТ Маріупольський металургійний комбінат (а.с. 55-66).

Суд зазначає, що трудова книжка позивача не містить будь-яких позначок щодо роботи позивача за строковими трудовими договорами в районах Крайньої Півночі.

Протоколом від 1 липня 2003 року № 2035 за результатом розгляду зазначеної вище заяви від 29 квітня 2003 року та доданих до неї документів позивачу на підставі п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була призначена пенсія за віком на пільгових умовах (за Списком № 2) з 25 квітня 2003 року (а.с. 163-164).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з виписки з бази ПФУ «Розрахунок стажу» при призначенні ОСОБА_1 пенсії було враховано загальний страховий стаж (станом на 29 квітня 2003 року) 28 років 3 місяці 23 дні; стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 10 років 3 місяці 2 дні; зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у кратному обчисленні не проводилось (а.с. 164).

23 квітня 2004 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя із належним чином оформленою заявою про перерахунок пенсії, до якої додала:

- два строкових трудових договорів:

1) договір № 720 від 15 листопада 1976 року, відповідно до умов якого позивач мала працювати машиністом конвеєра на Іультинському гірничо-збагачувальному комбінаті; відповідно до п. 1 цього договору він був укладений строком на три роки (починаючи з 15 листопада 1976 року); відповідно до відмітки на штампу на третьої сторінки договору трудовий договір був продовжений ще на три роки до 15 листопада 1982 року (а.с. 69-71);

2) договір № 4144 від 9 лютого 1983 року, відповідно до умов якого позивач мала працювати відсадчиком на Іультинському гірничо-збагачувальній фабриці; відповідно до п. 1 цього договору він був укладений строком на три роки починаючи з 9 лютого 1983 року (а.с. 72-74); та

- довідку про заробітну плату, видану архівним відділом адміністрації муніципальної освіти Іультинського району Чукотського автономного округу від 5 лютого 2004 року № 01-16/Х-182, в якій наведений розмір заробітної плати позивача за період з січня 1978 року по червень 1984 року та зазначено, що ОСОБА_1 працювала за трудовим договором з Іультинським ГЗК з 1 січня 1978 року по 17 квітня 1979 року, з 17 лютого 1980 року по 17 червень 1984 року (а.с. 167).

Як зазначено у листі Пенсійного фонду України від 18 березня 2004 року № 572/03, для запобігання соціальної напруги фондом прийняте рішення про прийняття документів у бажаючих донести додаткові документи про заробіток і стаж до 1 січня 2004 року протягом 2004 року, при цьому перерахунки мають проводитись з дати введення в дію Закону 1058-ІV, тобто з 1 січня 2004 року.

Розпорядженням від 151764 від 17 червня 2004 року позивачу було проведено з 1 січня 2004 року перерахунок стажу та перерахунок пенсії - з врахуванням кратності стажу (один рік стажу зараховано за півтора роки стажу) за періоди з 15 листопада 1976 року по 15 листопаду 1982 року, з 9 лютого 1983 року по 9 лютого 1986 року (а.с. 168-172).

26 жовтня 2004 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку про заробітну плату, видана архівним відділом адміністрації муніципальної освіти Іультинського району Чукотського автономного округу від 1 серпня 2004 року № 01-16/Х-1191, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала за трудовим договором з Іультинським ГЗК (періоди не зазначені) та наведений розмір заробітної плати позивача за період з січня 1978 року по червень 1984 року. Також у довідці зазначено, що заробіток наданий з врахуванням єдиного районного коефіцієнту (а.с. 173-175).

Розпорядженням від 18 листопада 2004 року № 151764 позивачу проведено перерахунок розміру пенсії з врахуванням уточнених відомостей про заробітну плату (а.с. 176-179).

Як встановлено судом, періоди роботи позивача в селищі Іультин Магаданської області: з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 враховані відповідачем в загальному порядку (без застосування кратного коефіцієнту). За поясненням відповідача, наданим у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 125-127, 155-157), які також ідентичні поясненням, наданим позивачу у відповідь на її звернення від 6 лютого 2019 року (а.с. 26-27), не застосування кратного коефіцієнту до зазначених періодів роботи позивача мало місце у зв`язку із тим, що позивачем не були надані строкові договори на роботу в зазначені періоди, довідки із посиланням на такі договори, не було відповідної відмітки про працю позивача у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях та про наявність у неї відповідних пільг у трудовій книжці ОСОБА_1

6 лютого 2019 року позивач звернулась із заявою до відповідача, в якій просила здійснити їй з 1 січня 2004 року перерахунок її страхового стажу за період з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року в кратному в пільговому обчисленні: один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні пенсії, а також здійснити перерахунок її пенсії з врахування перерахованого стажу (а.с. 36-43).

Листом від 22 лютого 2019 року відповідач відмовив позивачу у здійснення перерахунку, зазначивши, що позивачем не були надані строкові трудові договори за вказані періоди, або довідки із посиланням на існування таких договорів (а.с. 26-27).

Не погодившись із відмовою відповідача позивач 18 квітня 2019 року (а.с. 123, http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku) звернулась до суду із даним позовом.

Спірним питанням у даній справі є правомірність/неправомірність бездіяльності відповідача з приводу не здійснення з 1 січня 2004 року на підставі поданої позивачем заяви від 6 лютого 2019 року перерахунку стажу ОСОБА_1 у кратному відношенні (один рік фактичного стажу врахувати як півтора року) за певні періоди її роботи у місцевості Крайньої Півночі: з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року та, як наслідок, перерахунку розміру її пенсії.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закон № 1058-ІV) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п. 1.5 Постанови Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії […] подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії […].

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (згідно наведеного у додатку № 3 до Порядку). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє п р а в и л ь н і с т ь о ф о р м л е н н я з а я в и, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб д о о ф о р м л е н н я у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Як встановлено судом позивач 6 лютого 2019 року звернулась до відповідача із заявою, форма якої не відповідає формі заяві, наведеної у додатку № 3 Постанови № 22-1 (а.с. 36-43).

Разом із цим відповідачем не були виконані вимоги пункту 4.2 Порядку № 22-1 не було запропоновано заявниці у тримісячний строк оформити заяву відповідно до додатку № 2.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 26-27) відповідач надав відповідь позивачу на її заяву відповідно до приписів Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР. При цьому, зазначеною відповіддю позивачу було фактично відмовлено у здійсненні перерахунку стажу, зокрема, листі зазначено, що вказаний перерахунок не може бути проведений у зв`язку із ненаданням позивачем строкових трудових договорів, або довідок із посиланням на такі договори.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що заява позивача про перерахунок її стажу та пенсії не була розглянута належним чином, так як відповідачем за результатом її розгляду не було прийнято ані рішення про такий перерахунок, ані належним чином оформленого рішення (розпорядження) про відмову у такому перерахунку; при цьому як вбачається зі змісту відповіді відповідача управління фактично відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку.

Надаючи правову оцінку відмові відповідача провести перерахунок стажу позивача (та, як наслідок провести перерахунок розміру пенсії), суд виходить з наступного.

Згідно ст. 43 Закону № 1058-ІV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV:

Період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року (абз. 1).

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (далі райони Крайньої Півночі), та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (абз. 2).

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз. 3).

Проаналізувавши наведену норму, суд дійшов висновку, що період (періоди) роботи особи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу цієї особи:

1) на підставі законодавства, що діяло до 1 січня 1991 року;

2) пільгове обчислення стажу (зокрема, із застосуванням кратного коефіцієнту) застосовується до осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі з а у м о в и, я к щ о на таких осіб поширювались пільги, п е р е д б а ч е н і наведеними у другому абзаці цього пункту нормативно-правовими актами (далі нормативно-правові акти про північні пільги);

3) обчислення пільгового стажу відбувається на підставі документів, зазначених у абз. 3 цього пункту на підставі: або трудової книжки, або трудових договорів або на підставі довідок, в я к и х з а з н а ч е н о (є записи, відбитки штампів та інші) про к о р и с т у в а н н я особою пільгами, н а в е д е н и м и в нормативно-правових актах про північні пільги (тобто, не в яких зазначено про факт роботи особи в районах Крайньої Півночі, або про факт наявності у особи певних пільг у зв`язку із роботою в районах Крайньої Півночі (які є численними та різними за своєю природою), а саме зазначено про наявність пільг, я к і нормативно-правовими актами про північні пільги в и з н а ч а ю т ь с я як п і л ь г и, щ о н а д а ю т ь п р а в о саме на пільгове обчислення стажу).

Як вбачається з матеріалів справи Чукотський автономний округ (де знаходиться селище Іултин) до 1992 року входив у склад Магаданської області, після 1992 року є самостійний суб`єкт Російської Федерації; відноситься (та відносився у 1973-1997 роках) до районів Крайньої Півночі (а.с. 68).

Зазначена обставина не є спірною в межах даної справи.

Таким чином, у спірні періоди позивач працювала в районі Крайньої Півночі.

Статтями 1- 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 5 цього ж Указу надання д о д а т к о в и х пільг, зокрема, з а р а х у в а н н я о д н о г о р о к у р о б о т и у вказаних районах за о д и н р і к і ш і с т ь м і с я ц і в роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, з а у м о в и у к л а д е н н я н и м и т р у д о в и х д о г о в о р і в про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки (пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСРвід 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років).

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, є у к л а д е н н я ними т р у д о в и х д о г о в о р і в строком на три роки.

Про надання пільг, передбачених ст. 1- 4 Указу від 10 лютого 1960 року, н е з а л е ж н о від наявності строкового трудового договору, а пільг, передбачених ст. 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - з а у м о в и у к л а д а н н я с т р о о к о в о г о т р у д о в о г о д о г о в о р у, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28. Так, згідно п. 2 цієї Інструкції, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10 лютого 1960 року (n0001400-60 ), з врахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року (v1908400-67), надаються незалежно від наявності письмового строкового договору. П і л ь г и, п е р е д б а ч е н і с т а т т е ю 5 Указу від 10 лютого 1960 року (n0001400-60) та статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 року (v1908400-67), надаються д о д а т к о в о (до інших пільг) працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави (включаючи осіб, які прибули за власною ініціативою), з а у м о в и у к л а д е н н я ними т р у д о в и х д о г о в о р і в про роботу в цих районах на строк три роки, а на островах Північного Льодового океану - два роки.

При цьому, пунктом 8 зазначеної Інструкції передбачено, що зазначені трудові договори мають укладаються у письмовій формі у двох екземплярах, один з яких видається працівникові. В договорах, крім іншого, має бути зазначено: дата ті місце укладення договору; найменування сторін; строк дії договору; посада або робота, на виконання якої запрошується працівник; посадовий оклад або тарифна ставка; пільги, які надаються працівникові, а також місце постійного проживання.

Як встановлено судом, позивач не надавала відповідачу (та його попереднику - Управлінню Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя) строкові трудові договори, які охоплювали би спірні періоди (з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року), також не надавала довідки, які б свідчили про роботу позивача в районі Крайньої Півночі у спірні періоди за строковими трудовими договорами (довідки, які були надані позивачем управлінню у березні та жовтні 2004 року (а.с. 167, 175), містять інформацію про заробітну плату позивача, яку вона отримувала під час роботи у с. Іултин за період січень 1978 року червень 1984 року); трудова книжка позивача, яка відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ є основним документом, що підтверджує трудовий стаж громадян, також не містить записів про укладення ОСОБА_1 строкових (трирічних) трудових договорів, які б охоплювали спірні періоди.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підстави викладеного вище суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати стаж позивача за періоди її роботи з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року у кратному відношенні (один рік стажу за півтора роки стажу) є правомірною.

Відповідно, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльністі Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по нездійсненню з 25 квітня 2003 року на підставі її пенсійної справи перерахунку страхового стажу позивача за період роботи з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року в кратному обчисленні мого страхового стажу за цей період в пільговому обчисленні один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні пенсії відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, пункту 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі» - задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити з 25 квітня 2003 року перерахунок пенсії за віком позивача з врахуванням страхового стажу за період з 2 квітня 1973 року по 19 березня 1976 року, з 8 червня по 29 серпня 1976 року, з 30 серпня по 14 листопада 1976 року, з 16 листопада 1982 року по 8 лютого 1983 року, з 10 лютого по 1 грудня 1986 року в кратному обчисленні мого страхового стажу за цей період в пільговому обчисленні один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні пенсії відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, пунктом 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі» з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням є похідними від позовних вимог про визнання бездіяльності неправомірною, зазначені вимоги також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (87548, вул. Зелінського, буд. 27а, м. Маріуполь, Донецька область) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна