Справа № 640/2380/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2380/19 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві про визнання протиправними дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві про визнання протиправними дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2019 позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, та зупинити провадження у справі до перегляду судового рішення.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції досліджуючи наявність підстав для поновлення строку звернення з даним позовом дійшов хибного висновку про пропуск такого строку позивачем з причин, які є неповажними.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 312 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву керувався положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 123, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими зокрема передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, та якщо вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, з огляду на таке.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачем вказано, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28.11.2016 у справі №755/9336/16-ц відмовлено у задоволенні його позову до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом (путівка за 2016). Апеляційним судом міста Києва зазначене рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.06.2017 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №755/9336/16-ц. Дану ухвалу позивач отримав 05.08.2017, водночас після подачі касаційної скарги він захворів. Саме проблеми із здоров`ям стали підставою для пропуску ним строку на звернення до суду з позовом у справі №640/2380/19, адже, як йдеться у заяві, позивач не мав змоги писати.

Також, позивач зазначав, що постанову Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №755/5798/17 ним отримано 23.01.2019, що, на його думку, враховуючи подібність спірних правовідносин та беручи до уваги тривалу хворобу позивача, підтверджує поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом у даній справі.

За висновком суду в ухвалі від 21.02.2019 у цій справі, постанова Верховного Суду у справі № 755/5798/17 не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки предмет вказаної справи інший і стосується санаторно-курортного лікування за 2017 рік.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що строк було пропущено з поважних причин, з огляду на хворобу останнього, позаяк такі доводи аргументовано спростовано судом першої інстанції, який вказав, що зі слів позивача, проблеми із здоров`ям виникли після звернення у квітні 2017 року із касаційною скаргою у справі № 755/9336/16-ц і тривали до моменту звернення із позовом у справі №640/2380/19 (07.02.2019). Тобто, виходячи із наведених позивачем обґрунтувань, у період з квітня 2017 року по лютий 2019 року він не міг звернутися до суду з цим позовом, адже перебував на лікуванні, не міг писати.

Водночас, як встановлено судом, у цей період позивачем було подано апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26.05.2017 №755/5798/17 (www.reyestr.court.gov.ua/Review/68773573), позивач був присутнім в суді апеляційної інстанції 23.11.2017, де підтримав свою скаргу (www.reyestr.court.gov.ua/Review/70524446), у грудні 2017 року позивач звернувся з касаційною скаргою на судові рішення у цій справі (www.reyestr.court.gov.ua/Review/71588998), що вказує на об`єктивну можливість своєчасного звернення до суду з даним позовом і спростовує доводи позивача про протилежне.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 не спростовано вищевказаних доводів, а повторно зазначено про неможливість вчасного звернення з огляду на стан здоров`я.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює такі аргументи та відповідну правову позицію апелянта, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача вартості санаторно-курортної путівки з супроводжуючим в розмірі 129132 грн. за 2016 рік, вартості проїзду позивача та супроводжуючої особи в обидва боки у розмірі 6091 грн.; моральної шкоди в розмірі 129132 грн. Тобто має місце оскарження правовідносин, які мали місце в 2016 році. Натомість, позивач звернувся до суду в 2019 році.

Колегія суддів при розгляді даної апеляційної скарги звертає увагу на положення ч. 2 ст. 122 КАС України, якими прямо передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, оцінюючи матеріали справи, доводи апелянта та положення процесуального закону, суд апеляційної інстанції вказує на те, що позивач був обізнаний про можливе порушення своїх прав та інтересів в межах даних правовідносин, починаючи з 2016 року.

Згідно з ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, та для поновлення строку звернення до суду, а відповідно, наявності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

В частині клопотання апелянта про зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, то зазначене клопотання не обґрунтовано жодними доводами, апелянтом не вказано до перегляду якого судового рішення потрібно зупинити провадження у справі, та яким чином це може вплинути на розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2019 у даній справі, яка постановлена з підстав пропуску строку звернення до суду. А відтак, зазначене клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів також критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя В.П. Мельничук

Суддя І.О. Лічевецький