Справа № 480/2853/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 р. Справа № 480/2853/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Рожкової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2853/19

за позовом ОСОБА_2

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся з позовною заявою до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту - відповідач, Ковпаківський ВДВС), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ВП №54444339 від 09.01.2018 про стягнення виконавчого збору в сумі 76089,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є солідарним боржником за рішенням суду по справі № 592/5596/15-ц про стягнення заборгованості по кредитному договору № 014/0999/81/72269 від 12.04.2007 у розмірі 35020, 23 доларів США (еквівалентно 772 762, 45 грн.). Основним боржником про справі № 592/5596/15-ц був ОСОБА_3 . Відносно ОСОБА_3 також стягувався виконавчій збір за виконавчим провадженням, яке було закінчене, а постанова про стягнення виконавчого збору скасована судом.

04.08.2017 державним виконавцем Рожковою І.В. винесено постанову ВП № 54444339 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 772 762,45 грн., за виконавчим листом № 592/5596/15 від 21.12.2016, виданим Зарічним районним судом м. Суми.

27.12.2017 стягувач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подав заяву про припинення виконавчого провадження ВП № 54444339 про стягнення з ОСОБА_2 згаданого боргу.

Позивач зазначає, що постанову ВП № 54444339 від 09.01.2018 про стягнення виконавчого збору прийнято до набрання чинності Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018, яким було змінено ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" та викладено в наступній редакції: "виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що піддягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів."

На момент прийняття оскаржуваної постанови, частина 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" діяла в редакції Закону від 03.10.2017: "виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом".

Відтак, враховуючи те, що фактично відповідачем не стягувалось жодних сум під час здійснення виконавчого провадження, про що свідчать: заява ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 27.12.2017 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без виконання; квитанції про перерахування частини коштів ОСОБА_3 на рахунок ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; та додаткова угода про прощення боргу, у державного виконавця були відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору з позивача.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_2 вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 29.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/2853/19, розгляд справи призначений у відкритому судовому засіданні на 08.08.2019 о 10 год. 00 хв., відповідачу встановлений строк для подання відзиву.

Старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкова Ірина Василівна з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву (а.с.57-61) зазначила, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в порядку та у спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 08.08.2019, занесеною до протоколу, в якості належного відповідача по справі залучено Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, у зв`язку з чим, розгляд справи відкладено на 14.08.2019 о 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 14.08.2019 представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2016 року в цивільній справі № 591/5596/15-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12.12.2016, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/0999/8172269 від 12 квітня 2007 року в розмірі 35020,23 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку 20 серпня 2015 року еквівалентно 772762,45 грн., яка складається з 33174,97 доларів - заборгованості за тілом кредиту, 1845,36 доларів - заборгованості зі сплати відсотків та пені у розмірі 19439,20 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду 21.12.2016 Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист № 592/5596/15.

04.08.2017 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 54444339 з примусового виконання виконавчого листа № 592/5596/15, виданого 21.12.2016 Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" боргу у сумі 772762, 45 грн. (а.с.63)

09.01.2018 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №54444339, якою постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження (а.с.64)

09.01.2018 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП №54444339 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 76 089,20 грн. (а.с.65).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд виходить з такого.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статті 42 Закону, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Враховуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що мета виконавчого провадження полягає в примусову виконанні рішень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства в справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" передбачено, що виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк встановлений для його самостійного виконання.

З огляду на наведене, суд зазначає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувана.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-ХІУ витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Дії виконавця у вигляді (прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, направлення запитів, винесення постанови про арешт майна боржника) не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчим документом.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-785цс15 та Верховного Суду по справі № 910/1587/13.

Суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не надано доказів вчинення дій, які були направлені на фактичне виконання виконавчого документа, зокрема, стягнення коштів з боржника та реалізацію його майна, що свідчить про відсутність достатніх підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином не доведено правомірність прийняття постанови від 09 січня 2018 року № 54444339 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору, ця постанова не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкової Ірини Василівни ВП №54444339 від 09.01.2018 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у сумі 76 089,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (40021, м. Суми вул. Гамалія, 31 А, ідентифікаційний код 40211121) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик