Справа № 640/1844/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2019 року № 640/1844/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., за участі секретаря судових засідань Семеняки А.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13),

Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622),

третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ),

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1

Представника позивача: ОСОБА_3 ,

Представника позивача: ОСОБА_4

представник відповідача: Сабадаш О.І.

представник третьої особи : не прибув

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, що полягають у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 120 689,76 грн., не надісланні постанови про стягнення виконавчого збору; визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 22.03.2017 № 52449363 Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана рекомендованим листом, що є порушенням ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», а наданий державним виконавцем строк на добровільне виконання рішення був нереальним та неможливим для боржника, виходячи з способу виконання рішення, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

У відповідності до протоколу розподілу у справі №640/1844/19 від 04.02.2019 р. призначено Головуючого суддю Федорчука А.Б.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 05.03.2019 р., справу прийнято до свого провадження головуючим суддею Федорчуком А.Б. та призначено справу до розглядяу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено перше судове засідання на 22.04.2019.

25.03.19 представник відповідача через службу діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

За приписами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон України № 606-XIV) (у редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження).

За приписами ст.1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 04.10.16 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком Максимом Валерійовичем відкрито виконавче провадження № 52449363 з виконання виконавчого листа №2/756/1652/15 від 22.07.16, виданого Оболонським районним судом міста Києва, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме житловий будинок загальною площею 371,3 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0877га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_5 .

26.11.2016 між стягувачем ОСОБА_5 та третьою особою у справі ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення прав за договором іпотеки, укладеним між сторонами виконавчого провадження, предметом якого є саме житловий будинок загальною площею 371,3 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0877га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 .

26.11.2016 між стягувачем ОСОБА_5 та третьою особою у справі ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення права вимоги за договором позики, укладеним між сторонами виконавчого провадження, предметом якого є 1 мільйон євро.

09.12.2016 Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва замінено сторону виконавчого провадження №52449363, а саме стягувача з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 .

21.12.2016 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозом Олександром Миколайовичем замінено сторону виконавчого провадження №52449363, а саме стягувача с ОСОБА_5 на ОСОБА_2 .

27.12.2016 сторонами виконавчого провадження подано заяву про укладення мирової угоди Головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейко М.В.

05.01.17 Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. направлено подання про затвердження мирової угоди до Оболонського районного суду міста Києва.

07.03.17 представником стягувача ОСОБА_7 подано заяву про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна через укладення сторонами мирової угоди.

22.03.17 постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем виконавчий лист повернуто стягувачу згідно його заяви.

22.03.2017 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 2 120 689,76 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду в добровільному порядку, укладенням мирової угоди та закриттям виконавчого провадження.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст.27 Закону України №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Однак, з матеріалів справи слідує, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 52449363 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1652/15 від 22.07.16, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , винесена до набрання чинності Закону України №1404-VIII, а саме 04.10.2016. Так, за приписами п. 7 Розділу XIII Прикінцеві і перехідні положення Закону України №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 17 Закону України Закон України № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до вказаного закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно статті 25 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 статті 25 Закону України № 606-XIV передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно приписів статті 27 Закону України № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору має бути прийнята останнім в разі ненадання боржником документального підтвердження повного виконання рішення в добровільному порядку у строк до семи днів з моменту винесення постанови. При цьому положення Закону України № 1404-VIII щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору разом з постановою про відкриття виконавчого провадження в межах даної справи застосуванню не підлягають.

Як вже було зазначено, 04.10.16 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком Максимом Валерійовичем відкрито виконавче провадження № 52449363. В постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику для самостійного виконання даної постанови встановлено строк у сім днів, тобто до 11.10.2016.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення боржнику зазначеної постанови рекомендаційним листом. Проте, на підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач надано супровідний лист від 04.10.2016 №582/7, в якому зазначено, що копія зазначеної постанови додається. На наданому суду супровідному листі міститься підпис представника боржника ОСОБА_8 , який діяв на підставі довіреності від 26.07.16, зареєстрованої в реєстрі за №442 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, з зазначенням про отримання постанови 22.10.16. Крім того, позивач також підтверджував зазначені обставини у позовній заяві.

За таких обставин суд доходить до висновку, що позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження у передбачений законом строк, а тому був не був позбавлений можливості самостійно виконати рішення суду у встановлений термін.

Також суд звертає увагу на положення підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції, що діяла станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), якими передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що строк для добровільного виконання рішення суду державним виконавцем встановлено 11.10.2016, при цьому постанова про стягнення виконавчого збору винесена 22.03.2017, тобто значно пізніше, ніж завершився строк наданий боржнику для самостійного виконання судового рішення. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь - які докази направлення даної постанови позивачу рекомендованих листом або інші докази отримання зазначеної постанови позивачем.

Закон України № 606-XIV визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З урахуванням викладеного суд доходить до висновку про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) невиконання боржником рішення в добровільному порядку; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Частиною 1 статті 32 Закону України № 606-XIV визначено, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржников і від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

На підтвердження факту вчинення заходів з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1652/15 від 22.07.16, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , відповідачем надано:

1. Акт державного виконавця від 21.10.16, відповідно до якого державним виконавцем Борейком М.В. здійснено вихід за адресою знаходження майна з метою опису та арешту майна боржника, але відповідачу не відчинили двері.

2. Постанову про арешт майна божника від 24.10.16;

3. Подання про примусове входження до житлового приміщення від 27.10.16 №29102-0-33-16 до Оболонського районного суду міста Києва

4. Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28.10.16 про надання дозволу державному виконавцю Борейку М.В. здійснити примусове проникнення до житлового будинку загальною площею 371,3 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0877га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , для проведення виконавчих дій.

5. Постанову державного виконавця Борейка М.В. про опис та арешт майна від 28.10.2016;

Однак, зазначені дії не можуть бути враховані судом, оскільки вони не є заходами примусового виконання рішень в розумінні статті 32 Закону України № 606-XIV .

Враховуючи, що фактично державним виконавцем не проведено жодної виконавчої дії щодо забезпечення примусового виконання зобов`язання боржника перед стягувачем та факт виконання боржником свого обов`язку перед стягувачам шляхом укладення мирової угоди сторонами, суд приходить до висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Також суд звертає увагу на те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на основі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем здійсненні дії, направленні на примусове виконання, які в даному випадку вчинені не були.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 Закону України № 606-XIV передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

За таких обставин, винесена постанова Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем від 22.03.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 2 120 689,76 грн підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, що полягає у винесенні Постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2017 у виконавчому провадженні № 52449363 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 2 120 689,76 грн. та не надісланні Постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2017 ОСОБА_1 ; визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 22.03.2017 у виконавчому провадженні № 52449363 про стягнення виконавчого збору в розмірі 2 120 689,76 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. згідно з квитанцією від 16.01.2019 №82.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачу 768,40 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок відповідача.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, що полягають у винесенні Постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2017 у виконавчому провадженні № 52449363 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 2 120 689,76 грн. та не надісланні Постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2017 ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622) №52449363 від 22.03.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 2 120 689,76 грн.

3. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622) за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук