Справа № 240/7234/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/7234/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду клопотання про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га), та зобов`язання розглянути таке клопотання від 26.03.2019року.

На виконання ухвали суду щодо недоліків позовної заяви Позивачем 28.05.2019року подана уточнююча позовна заява.

Ухвалою суду від 30.05.2019року за результатами розгляду уточненої позовної заяви було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що 26.03.2019року звертався до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області з клопотанням про надання в оренду для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га), яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. Листом від 26.04.2019року Відповідач відмовив в задоволенні такого клопотання.

Позивач вважає, що таке рішення Відповідача у формі листа та без відповідного рішення сесії є протиправним та порушує його права.

Представник Відповідача, Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, в судове засідання не прибула, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі Відповідача, клопотання про долучення письмових доказів, відзив на позов та письмові пояснення.

У відзиві та поясненнях Відповідача проти позову заперечується і зазначається, що вказана Позивачем земельна ділянка дійсно згідно акту прийому-передачі від 22.12.2018року серед інших 240 таких ділянок з державної власності передані до комунальної власності Брусилівської селищної ради. Відповідач вважає, що до реєстрації права комунальної власності на вказану земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га) Брусилівська селищна рада не вправі ухвалювати жодних рішень щодо розпорядження цією земельною ділянкою.

Відповідач зазначає, що відповідно до вимог ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" на сесію селищної ради готуються питання та вносяться пропозиції виключно земель, які перебувають у власності відповідної територіальної громади.

Крім того, представником Відповідача 02.08.2019року подано клопотання про залучення до справи Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕГА АГРО" в якості третьої особи без самостійних вимог, так як на спірній земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна вказаної особи.

Ухвалою суду 08.08.2019року без виходу до нарадчої кімнати та із занесенням до протоколу судового засідання ухвалено про повернення без розгляду такого клопотання представника Відповідача. Судове рішення мотивовано невідповідністю такого клопотання загальним вимогам щодо форми та змісту клопотання з процесуальних питань. Більш того, до клопотання не долучено жодних належних доказів в його обґрунтування щодо наявності на спірній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна.

Заслухавши доводи Позивача, враховуючи доводи Відповідача, наведені у відзиві на позов, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок комунальної власності в користування, в тому числі на умовах оренди, громадянам регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами ст.93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 26.03.2019року звертався до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області з клопотанням про надання в оренду для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га), яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Листом від 26.04.2019року Відповідач підтвердив передачу вказаної земельної ділянки із державної власності в комунальну. Одночасно Відповідач зазначив, що до реєстрації права комунальної власності на вказану земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га) Брусилівська селищна рада не вправі ухвалювати жодних рішень щодо розпорядження цією земельною ділянкою за зверненням Позивача (а.с.9).

Відповідно до дослідженого судом вказаного листа та відповідно до доводів Відповідача, наведених у відзиві на позов, підставою для такого рішення слугувала відсутність у Державному реєстрі речових прав реєстрації права комунальної власності Брусилівської селищної ради на вказану земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га), яка розташована на території Брусилівського району.

Таке рішення Відповідача та доводи його представника узгоджується із вимогами чинного земельного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог ч.3 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як зазначено в частині третій статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, зазначені спірні правовідносини між сторонами зумовлюються конкретною земельною ділянкою. В свою чергу, рішення відповідного уповноваженого органу відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, також зумовлюється конкретною земельною ділянкою.

Як зазначено в акті прийому-передачі земельних ділянок від 22.12.2018року, вказана спірна земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га), яка розташована на території Брусилівського району, дійсно передана до комунальної власності Брусилівської селищної ради (а.с.29-37).

Разом з тим, в розумінні положень статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають виключно з моменту державної реєстрації цих прав відповідно до Закону "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Про це також прямо вказано в п.2 наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.12.2018року про передачу таких земельних ділянок державної власності у комунальну (а.с.28).

Зазначений акт прийому-передачі земельних ділянок від 22.12.2018року суд розцінює виключно як певне рішення, необхідне для набуття Відповідачем у власність таких ділянок у майбутньому - з моменту державної реєстрації відповідного цивільного права.

Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 р. (справа N 617/1315/15-ц).

Одночасно суд враховує, що повноваження відповідних органів місцевого самоврядування, до яких відноситься Відповідач, щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені також статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" N 280/97-ВР.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону N 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону N 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Відповідно до частини п`ятої статті 46 Закону N 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Алгоритм дій щодо підготовки і розгляду таких питань на сесії відповідної ради також врегульовано правовими нормами цього ж Закону.

Так, в розумінні вимог ч.1 ст.33. Закону N 280/97-ВР на розгляд ради готуються і вносяться пропозиції щодо розпорядження земельними ділянками, які перебувають у власності територіальних громад.

У зв`язку з цим суд вважає обґрунтованими доводи представника Відповідача, що лише після державної реєстрації права комунальної власності Брусилівської селищної ради на вказану спірну земельну ділянку у Відповідача виникає право підготовки та розгляду питань щодо розпорядження ними, в тому числі відповідно до клопотання Позивача від 26.03.2019року.

Долученим на вимогу суду витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що станом на 26.04.2019року право комунальної власності Брусилівської селищної ради на вказану спірну земельну ділянку не було зареєстровано.

Таким чином, оскаржуване рішення Відповідача, викладене у формі листа від 26.04.2019року, судом не розцінюється як рішення органу місцевого самоврядування про відмову Позивачу надати в оренду зазначені земельні ділянки. Таке рішення Відповідача судом розцінюється виключно як попереднє інформування Позивача про наявність причин щодо неможливості розгляду його клопотання у встановлений законодавством місячний строк з об`єктивних причин, а саме відсутності державної реєстрації права комунальної власності Відповідача на цю земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За частиною першою статті 55 Основного Закону України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, за вищезазначеними правовими нормами обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

З викладеного вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є (відсутнє), то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного суд робить висновок про відсутність порушеного права Позивача оскаржуваним рішенням Відповідача щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 23,6158га), якою не вправі розпоряджатися Відповідач, а тому позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного земельного законодавства, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 09 серпня 2019 року