Справа № 500/2782/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5819/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Мірінович У.А.,

час ухвалення рішення: 12:53:26,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення: 08.04.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 28.12.2018 р., просить скасувати податкове повідомлення - рішення № 0600227 - 1305-1918 від 20.08.2018 р.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників та використання їх безпосередньо у сільськогосподарській діяльності фізичною особою - підприємцем.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано порядок звільнення від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки власників тваринницьких приміщень, а також не враховано засад національного податкового законодавства щодо презумпції правомірності рішень платника податку та щодо тлумачення норми закону в найбільш сприятливий спосіб для платника податку.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивач є власником нежитлової будівлі - корівника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 878,5 кв. (а. с. 38-41)

Враховуючи те, що позивач є власником зазначеної будівлі, відповідач 20.08.2018 прийняв податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 0600227 - 1305-1918, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 14056 грн. за податковий період 2017 р. (а. с. 8).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся у відповідності до статті 56 ПК України до Головного управління ДФС у Тернопільській області та ДФС України з відповідними скаргами на податкове повідомлення - рішення № 0600227 - 1305-1918 від 20.08.2018. Відповідно до рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області та ДФС України скарги позивача залишені без розгляду та повернуто їх скаржнику (а. с. 14-18).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 14.1.235 п.14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власне виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Зазначене свідчить про те, що, з огляду на наявність визначення в Податковому кодексі України терміну «сільськогосподарський товаровиробник», то підстави для застосування визначень такого терміну в інших законах відсутні, що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість доводів позивача щодо використання визначення терміну «сільськогосподарський товаровиробник» положеннями Закону України «Про сільськогосподарський перепис», Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» та Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію».

Згідно з абз. «ж», пп. 266.2.2. п. 266.2, ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З аналізу вищевикладених норм випливає те, що об`єкт нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі одночасного існування двох умов, а саме: якщо це будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників та якщо ці будівлі, споруди призначені для використання сільськогосподарськими товаровиробниками безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В межах спірних відносин наявна лише одна з обов`язкових умов, оскільки підпунктом "ж" не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою у власній сільськогосподарській діяльності.

Відтак, об`єкти нерухомості, які на праві власності належать позивачу, навіть за наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, не підпадають під дію абз. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, так як позивач не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп. 14.1.235 п.14.1 ст. 14 ПК України.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач правомірно відніс нежитлову будівлю - корівник, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 878,5 кв. до об`єкту оподаткування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі № 500/2782/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 09.08.2019 р.