Справа № 120/2244/19-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 серпня 2019 р. Справа № 120/2244/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович,

за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради

про: визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 , оскільки вважає протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо ігнорування та не застосування відповідної норми законодавства та не проведення перерахунку призначеної допомоги по у зв`язку з вагітністю та пологами, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що розмір державної допомоги відповідачем призначено із розрахунку 100 відсотків мінімального розміру допомоги по безробіттю, а не у розмірі 100 відсотків середньомісячного доходу, як це передбачено ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому, зазначено, що при призначені допомоги Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради застосовано Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, яким визначено, що на допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають право жінки, зареєстровані у центрі зайнятості як безробітні у розмірі 100 відсотків мінімального розміру допомоги по безробіттю. Відтак, з вимогами позивача не погоджується та просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що управлінням соціального захисту населення (Правобережне) департаменту соціальної політики міської ради на підставі заяви від 13.05.2019 року ОСОБА_2 , призначено допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, як жінкам, які зареєстровані в центрі зайнятості, як безробітні у розмірі 100 відсотків мінімального розміру допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_2 звернулась до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо здійснення розрахунку допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно чинних норм законодавства, а саме у розмірі 100 відсотків середньомісячного доходу. Також, додані копії довідки форми № 7-ОК «Індивідуальні відомості про застраховану особу».

За результатами розгляду звернення відповідач листом від 21.06.2019 року повідомив, що допомога у зв`язку з вагітністю та пологами ОСОБА_1 призначена особі, що зареєстрована в центрі зайнятості, як безробітна у розмірі 100 відсотків мінімального розміру допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись із зазначеними діями органів соціальної політики позивач звернулась з даним позовом до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" встановлено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям.

Положеннями ст. 4 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено, що покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч. 2 ст. 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Статтею 7 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" встановлено, що право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" підставою для призначення жінкам допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами є видана в установленому порядку довідка лікувального закладу встановленого зразка та довідка: з основного місця роботи (служби, навчання); ліквідаційної комісії для жінок, звільнених з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації; державної служби зайнятості для жінок, зареєстрованих у державній службі зайнятості як безробітні.

Судом встановлено, що при зверненні ОСОБА_1 разом із заявою про призначення допомоги надано довідку для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування від 13.05.2019 року № 374 та довідку Вінницького міського клінічного пологового будинку. Відповідно до довідки Вінницького міського центру зайнятості від 17.05.2019 року позивачу 26.06.2019 року надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

13.05.2019 року виплату допомоги по безробіттю припинено на період призначення безробітній жінці допомоги по вагітності та пологах, допомоги по догляду безробітним за дитиною та досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" допомога у зв`язку з вагітністю та пологами надається у розмірі 100 відсотків середньомісячного доходу (стипендії, грошового забезпечення, допомоги по безробіттю тощо) жінки, але не менше 25 відсотків від розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи із розрахунку на місяць.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Згідно з п.п. 1 п. 5 Порядку допомога у зв`язку з вагітністю та пологами призначається якщо звернення за нею надійшло не пізніше ніж через шість місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, і виплачується жінкам за весь період відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів і 90 - після пологів). Допомога обчислюється сумарно та призначається жінкам у повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Підпунктом 3 п. 7 Порядку встановлено, що допомога у зв`язку з вагітністю та пологами надається жінкам, зареєстрованим у центрі зайнятості як безробітні - у розмірі 100 відсотків мінімального розміру допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених ст. 37, п. 3, 4, 7 і 8 ст. 40, ст. 41 КЗпП України, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу ІІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613, до страхового стажу не включаються періоди отримання допомоги по безробіттю відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

З аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що право на отримання допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", мають особи страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців без врахування до нього періоду отримання особою допомоги по безробіттю.

Постановою Правління фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 12 .09.2018 року №175 "Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю" встановлено, що з 01 січня 2019 року мінімальний розмір допомоги по безробіттю: 1) для осіб, зазначених у ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у розмірі 1630 гривень

Відтак, враховуючи той факт, що на момент звернення до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про призначення державної допомоги по вагітності та пологам позивач мала статус безробітної, таким чином, відповідачем призначено допомогу виходячи із 100 відсоткового мінімального розміру по безробіттю.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання позивача на положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення спеціального закону - Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та підзаконних нормативно-правових актів розроблених на його виконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність дій Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо призначення державної допомоги по вагітності та пологам ОСОБА_1 у розмірі 100 відсотків мінімального розміру по безробіттю із застосуванням Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог чинного законодавства, а відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович