Справа № 200/9426/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 р. Справа№200/9426/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Прокопчук Я.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу від 02.05.2019 року у розмірі 83 546,91 грн. ВП № 46721093,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу від 02.05.2019 року у розмірі 83 546,91 грн. ВП № 46721093.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11 травня 2019 року поштою отримав копію постанови державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової В.М. від 2 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 46721093 про накладення на нього штрафу в розмірі 50 відсотків суми заборгованості із сплати аліментів у сумі 83 546,91 грн., які слід перерахувати на користь стягувача ОСОБА_2 , так як, нібито у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки та на 30.04.2019 року складає 167 093,82 грн. з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. До копії постанови довідка-розрахунок про заборгованість аліментів додана не була.

Вважає постанову державного виконавця про накладення на нього штрафу неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Про факт існування виконавчого провадження № 467210933 йому стало відомо лише 25 березня 2019 року. За результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що його колишня дружина ОСОБА_2 24 лютого 2015 року пред`явила виконавчий лист на примусове виконання. 26 лютого 2015 року постановою державного виконавця виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів було відкрито. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження на його адресу не надходила.

В постанові державного виконавця про накладення штрафу від 02.05.2019року не зазначено, за який період розрахована заборгованість по аліментам. Державним виконавцем заборгованість по аліментам розрахована з 01.04.2013 року, а не з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні постанови державного виконавця про опис та арешт належного йому майна, не складено акти опису майна або акти про відсутність майна, тобто державним виконавцем не здійснювались заходи щодо погашення заборгованості по аліментам.

Крім того, положення частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» набрали чинності з 28 серпня 2018 року, тому штрафи можуть застосовуватись до платників аліментів починаючи з цієї дати, оскільки закон зворотної сили не має.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової В.М. від 2 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 46721093 про накладення на нього штрафу в розмірі 50 відсотків суми заборгованості із сплати аліментів у сумі 83 546,91 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що ним частково добровільно сплачувалися суми аліментів. Вважає, що державний виконавець неналежно виконувала свої обов`язки, оскільки позивач мав достатній заробіток, а також має рухоме та нерухоме майно, за рахунок чого була можливість стягнути борг. Аліменти не сплачені у повному обсязі через необізнаність позивача про відкриття виконавчого провадження. Також вважає, що державним виконавцем неправомірно застосований закон, що не має зворотної сили та передбачає сплату штрафу, який є спірним у цій справі.

Представник відповідача та третя особа, повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явились.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, зазначив, що згідно з частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, 02.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка на 30.04.2019 року становить 83 546,91 грн.

Згідно із заявою стягувача та наданих квитанцій від боржника державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості за період з 01.04.2013 року по 31.03.2019 року включно, заборгованість складає 174 233,07 грн. Станом на 30.07.2019 року заборгованість склала 167093,82 грн.

На підставі наведеного просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясовуючи фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

На виконанні Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 46721093 з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/830/13 від 22.04.2013 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.04.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

26.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З метою виявлення джерел отримання доходів та належного майна боржника державним виконавцем направлені відповідні запити до обліково-реєстраційних установ.

Згідно відповіді ПФУ боржник отримує дохід в ПАТ «Імекс Банк».

23.10.2018 року до ПАТ «Імекс Банк» було спрямовано вимогу державного виконавця про надання довідки про отримані доходи боржника ОСОБА_1 з моменту працевлаштування до вищевказаного підприємства по теперішній час для нарахування заборгованості по сплаті аліментів.

Стягувач ОСОБА_2 звернулась до відділу ДВС, де написала заяву про часткове отримання аліментів за період з 2015 року по жовтень 2018 року.

Згідно з довідкою ПАТ «Імекс Банк» про доходи боржника виконавцем було нараховано суму заборгованості та видано довідку стягувачу ОСОБА_2 згідно з її заявою про заборгованість по аліментам за період з 01.04.2013 року по 31.10.2018 року, яка на 31.10.2018 року склала 156 452,98 грн.

09.01.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та спрямовано за місцем отримання доходу боржника, а саме до ПАТ «Імекс Банк» з проханням утримати заборгованість у розмірі 50%, яка станом на 31.10.2018 року склала 156 452,98 грн.

29.01.2019 року до відділу ДВС надійшло повідомлення, що боржника ОСОБА_1 було звільнено з ПАТ «Імекс Банк» з 19.12.2018 року.

09.04.2019 року відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертної дії;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Станом на 31.07.2019 року заборгованість складає 167 093,82 грн.

Позивачем у цій адміністративній справі не надано заперечень щодо суми заборгованості.

02.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка на 30.04.2019 року становить 83 546,91 грн., з якою позивач не погоджується, через що звернувся з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Позивач зазначає про його неналежне повідомлення як боржника про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист, за яким аліменти з ОСОБА_1 було стягнуто починаючи з 01.04.2013 року, ОСОБА_2 було пред`явлено для примусового виконання до відділу ДВС 26 лютого 2015 року. Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено процесуального строку чи обмежень строками позовної давності пред`явлення стягувачем виконавчого листа про стягнення аліментів на примусове стягнення.

За змістом частини 3 статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. При цьому у судовому засіданні позивач не заперечив, що він був обізнаний про наявність рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Отже, доводи ОСОБА_1 в частині прив`язки правомірності дій державного виконавця щодо нарахування аліментів до безпосередньої обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими.

З приводу посилань позивача про утворення заборгованості з причини неналежного вчинення виконавчих дії державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу ДВС Філатовою В.М. суд зазначає таке.

Згідно з матеріалами виконавчого провадження ВП № 46721093 з метою виявлення джерел отримання доходів та належного майна боржника державним виконавцем направлені відповідні запити до обліково-реєстраційних установ, та за отриманими відомостями з ПФ України встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід від АТ «ІмексБанк». Позивач вказує, що несвоєчасність направлення постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату після припинення трудових відносин з АТ «ІмексБанк» також вплинуло на виникнення заборгованості.

Суд звертає увагу, що відповідно довідки АТ «ІмексБанк» позивач працював з 17.12.2018 року по 19.12.2018 року. З матеріалів виконавчого провадження випливає, що заборгованість по аліментам за вказаний період нарахована державним виконавцем згідно з отриманою довідкою про заробітну плату. За таких обставин бездіяльність з боку державного виконавця, на наявності якої наполягає позивач, не могла вплинути на визначення розміру заборгованості, яка була підставою для прийняття оскарженої постанови про накладення штрафу.

Посилання позивача на частину 4 статті 11 Закону № 1404-VIII, за приписами якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, не свідчать про порушення з боку державного виконавця, оскільки оскаржена постанова про накладення штрафу від 02.05.2019 року відповідає зазначеній нормі.

Відповідно до вказаної постанови державним виконавцем встановлено, що у боржника наявна заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, саме з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Зі свого боку позивач у цій адміністративній справі не надав розрахунку, яким би заперечувалися зазначені відомості оскарженої постанови державного виконавця та здійснені ним розрахунки.

Вказані обставини спростовують доводи позивача про обчислення заборгованості для застосування штрафу з 01.04.2013 року.

Положеннями частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону № 2475-VIII від 03.07.2018 року передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Позивач посилається також на відсутність зворотної сили Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року, яким статтю 71 Закону № 1404-VIII доповнено частиною чотирнадцятою, яка набрала чинності з 28 серпня 2018 року, через що позивач вважає, що штрафи можуть застосовуватись до платників аліментів починаючи з цієї дати.

З цього приводу суд зазначає, що спірна постанова державного виконавця від 02.05.2019 року прийнята після набрання чинності Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 року.

Тобто, під час дії частини 14 статті 71 Закону № 1404-VIII в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року державним виконавцем встановлений юридичний склад порушення та застосована передбачена діючим законом відповідальність за вказане порушення, що не потребує надання закону зворотної сили. Тому зазначені посилання позивача не відповідають обставинам справи.

Доводи позивача, що під час застосування відповідальності, передбаченої частиною 14 статті 71 Закону № 1404-VIII була врахована сума заборгованості, яка виникла до набрання чинності вказаною нормою, не свідчить про неправильне застосування закону, оскільки Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», були внесені зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Відповідно до вказаних законодавчих змін підставами для винесення постанови, передбаченою частиною 14 статті 71 Закону № 1404-VIII, є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Аналогічним чином вказане питання щодо внесення змін до Закону № 1404-VIII було вирішено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 639/1140/18-ц при розгляді справи про застосування у часі норм частини 9 статті 71 Закону № 1404-VIII, які були викладені в новій редакції Законом України від 7 грудня 2017 року № 2234-VIII.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, заборгованість з аліментів для застосування заходів впливу, передбачених статтею 71 Закону № 1404-VIII, рахується не з моменту набрання чинності відповідним законом, а з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, через що доводи позивача в цій частині також необґрунтовані.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 02.05.2019 року, через що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 287, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (Донецька область, м. Покровськ, вул. С.Бовкуна, буд. 7, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про скасування постанови про накладення штрафу від 02.05.2019 року у розмірі 83 546,91 грн. ВП № 46721093 - відмовити.

Рішення складено та проголошено 14 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.А. Чекменьов