Справа № 200/14955/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року справа №200/14955/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника відповідача Помалюк І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі №200/14955/18-а (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.10.2018 року № в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені на суму 624209,75 грн, з яких штраф 608271,84 грн, пеня 15937,91 грн.

В обґрунтування позову зазначив, відповідно до сертифікату про настання обставин непереборної сили Часовоярське регіональне виробниче управління КП «Компанія «Вода Донбасу» звільнено від штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Тому відповідач протиправно прийняв спірне податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Скасовано податкове-повідомлення рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 05.10.2018 року № в частині застосування штрафних санкцій до КП «Компанія «Вода Донбасу» на суму 374348,81 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення в частині відмови в задовленні позову, в цій частині прийняти нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

З огляду на положення ст..10 Закону №1669, в зв`язку з наявністю сертифіката про засвідчення факту настання обставин непереборної сили, позивач є звільненим від застосування штрафних санкцій за невиконання (неналежне виконання) податкових зобов`язань.

У 2015-2017 роках заробітна плата виплачувалася із затримкою, але позачергово, тому період прострочення виконання обов`язку щодо сплати податку (військового збору) не може починатися раніше виконання зобов`язань із виплати заробітної плати.

В частині задоволення позовних вимог судове рішення не оскаржується.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстрований як юридична особа, включений до ЄДРПОУ за № 00191678.

Часовоярське регіональне виробниче управління є відокремленим підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу» без права юридичної особи, зареєстроване як платник єдиного внеску в Бахмутській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Сертифікатами (висновками) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 1735 від 25.11.2014 року, № 1736 від 25.11.2014 року позивачу та його відокремленому підрозділу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с.23-25).

05.11.2014 року Часовоярським регіональним виробничим управлінням КП «Компанія «Вода Донбасу» до Артемівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області подано заяву відповідно до ст. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску, а саме нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності (а.с.36-37).

30.05.2018 року Часовоярським регіональним виробничим управлінням КП «Компанія «Вода Донбасу» до ГУ ДФС у Донецькій області подану заяву відповідно до ст. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску, а саме нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності (а.с.34-35).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського РВУ з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року, за висновками якої складений акт від 12.09.2018 року № 1002/05-99-13-03/35397900 (а.с.8-13)

За висновками акту перевірки підприємством на порушення вимог пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.168.1.1 пп.168.1.2 пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст. 176, п.п.1.4 п. 161 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, зокрема, під час виплати оподатковуваного доходу в періоді, що перевірявся (з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року) не сплачено (не перераховано) до бюджету військового збору в сумі 505 669, 16 грн., несвоєчасно сплачено (перераховано) 78 379, 61 грн. військового збору.

Позивачем подані заперечення на акт перевірки, проте висновки акту перевірки від 12.09.2018 року залишено без змін (а.с.14-16).

За результатами перевірки ГУ ДФС у Донецькій області сформовано та вручено КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського РВУ податкове повідомлення-рішення від 05.10.2018 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з військового збору за основним платежем 505 669, 16 грн. і штрафною санкцією у розмірі 608 271, 84 грн., пенею 15 937, 91 грн. (а.с.6-7).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що при розрахунку штрафних санкцій, що передбачені ст.127 Податкового кодексу України, відповідачем помилково розраховано штрафні санкції з ознаки повторності.

В іншій частині податкового повідомлення-рішення штрафні санкції розраховано правильно, оскільки позивачем несвоєчасно сплачувався військовий збір, а Сертифікат не звільняє позивача від обов`язку сплачувати до бюджету податки та обов`язкові платежі.

Оцінка суду.

В межах доводів апеляційної скарги спірним є питання звільнення позивача від відповідальності відповідно до ст.10 Закону №1669 за порушення податкових обов`язків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.36.1 ст.36 ПК України податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

На підставі п. 36.4 ст.36 ПК України виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податку самостійно або за допомогою представника чи податкового агента.

Як визначено п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктами 18.1, 18.2 статті 18 ПК України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з п.54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

На підставі абз.2 п. 57.1 ст.57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом

Відповідно до пп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

При цьому згідно з пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами у періоді з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року позивачем виплачувались працівникам доходи, нараховані (сплачені) у звязку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати та прирівняних до неї виплат.

Однак, підприємством при здійсненні нарахування та виплати доходів на користь фізичних осіб, не сплачувався (не перераховувався), несвоєчасно сплачувався (перераховувався) до бюджету військовий збір.

Тобто, позивачем порушено податковий обов`язок нарахувати та сплатити до бюджету військовий збір за перевіряємий період.

Згідно п.111.1 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

Як визначено п.111.2 ст.111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Таким чином, застосовані податковим органом до позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафні (фінансові) санкції є фінансовою відповідальністю.

Як визначено п.126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

На підставі п.127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, правильно дійшов висновку про відсутність в діях позивача ознак повторності, визначених ст..127 ПК України, оскільки вказані порушення податкового законодавства були виявлені однією перевіркою.

Однак, зазначаючи на правомірність застосування до позивача штрафної санкції, визначеної ст..126 ПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на такі обставини.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 року № 1669-VII.

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, м. Бахмут та м. Маріуполь Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 2 Закону №1669 визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України президентом не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону №1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 10 Закону №1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Сертифікатом висновком Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 1735 від 25.11.2014 року, позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

На момент виникнення спірних правовідносин, зазначений сертифікат ТПП є діючим, не є відкликаними чи такими, що визнання недійсним у судовому чи іншому порядку.

Зважаючи на мету прийняття Закону № 1669, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання відповідальності платників податків за невиконання (неналежне) виконання податкових зобов`язань, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо звільнення платника податків від відповідальності за невиконання (неналежне) виконання податкових зобов`язань, яке сталося внаслідок дії обставин непереборної сили за умови підтвердження таких обставин відповідним сертифікатом, є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Таким чином, до спірних правовідносин застосовуються приписи Закону №1669 в частині звільнення позивача від відповідальності на невиконання (неналежне) виконання податкових зобов`язань.

Оскільки позивач здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції (м. Бахмут та м. Маріуполь Донецької області), сертифікатом ТПП України підтверджено наявність обставин непереборної сили з 10.06.2014 року, внаслідок яких він неспроможний дотримуватися норм законодавчих актів України щодо своєчасності та сплати у повному обсязі податків та обов`язкових платежів, - він звільняється від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) своїх податкових зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сертифікат є належним доказом, в силу статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від позивача та за наявності яких підприємство було позбавлено можливості здійснити своєчасну сплату податку, а тому покладення відповідальності на платника у такому випадку не відповідає закону.

Таким чином підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 05.10.2018 року № в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені на суму 624209,75 грн, з яких штраф 608271,84 грн, пеня 15937,91 грн.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позову.

На підставі ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по справі в розмірі 23407,85 грн..(а.с.44,178 т.1)

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» » в особі Часовоярського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі №200/14955/18-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі №200/14955/18-а скасувати.

Позов комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.10.2018 року № в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені на суму 624209,75 грн, з яких штраф 608271,84 грн, пеня 15937,91 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області () на користь комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» () судові витрати по справі у розмірі 23407 (двадцять три тисячі чотириста сім) гривень 85 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 13 серпня 2019 року

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова