Справа № 815/2158/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2158/18
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участі секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта Кисельова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року у справі за позовом Науково-виробничого об`єднання Спецпожсервіс (товариство з обмеженою відповідальністю) до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Науково-виробниче об`єднання Спецпожсервіс (товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - НВО "СПС" ТОВ) звернулось до суду першої інстанції з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) або відмову в такій реєстрації від 15.02.2018 року за №№: 595711/23857499, 595714/23857499, 595705/23857499;

- зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН, податкові накладні №151 від 28.11.2017 року, №175 від 16.11.2017 року, №198 від 21.11.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані рішення, не врахував специфіку діяльності підприємства, оскільки основним його видом діяльності за КВЕД є електромонтажні роботи, зокрема, проектування, монтаж, технічне обслуговування систем пожежної автоматики на об`єктах громадського та виробничого призначення.

Вважає, що фіскальний орган невірно обрав спосіб реалізації покладених на нього завдань та функцій, оскільки зупиняючи реєстрацію податкової накладної, фактично здійснив податковий контроль у вигляді невиїзної документальної перевірки.

Посилається на порушення контролюючим органом порядку блокування податкових накладних в ЄРПН, що виразилося у відсутності в квитанціях №1 інформації щодо конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення такої реєстрації.

Наполягає на тому, що підприємство надало вичерпний перелік первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій для реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Також зазначило, що оскаржувані рішення не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов НВО "СПС" ТОВ задоволено.

Суд визнав протиправними та скасував рішення комісії ДФСУ, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову у такій реєстрації від 15.02.2018 року за: №595711/23857499, №595714/23857499, №595705/23857499 та зобов`язав ДФС України зареєструвати податкові накладні №151 від 28.11.2017 року, №175 від 16.11.2017 року, №198 від 21.11.2017 року в ЄРПН датою їх фактичного подання.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що приписами пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН визначено декілька критеріїв оцінки ступеня ризиків, що зобов`язує контролюючий орган чітко зазначати відповідний критерій при прийняті відповідного рішення.

Проте, за аналізом квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних судом встановлено, що вони містять лише загальне посилання на наявність критеріїв ризиків.

Далі, суд першої інстанції, ґрунтуючись на положення абзацу 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017 року (далі - Постанова №190), відзначає, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують їх неоднозначне трактування, що впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, ДФС України просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, суб`єкт владних повноважень зазначив, що суд першої інстанції надав перевагу доводам позивача, не прийнявши до уваги його докази, що призвело до порушення принципів, закріплених у ст.ст. 8,9 КАС України щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Так, на думку апелянта, рішення Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних є обґрунтовані, оскільки платником податків не надано до податкового органу копій первинних документів, а саме: зовнішньоекономічні контракти з додатками, листуваннями з контрагентами, договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію, в інтересах платника податку для провадження господарської операції, постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Наведене свідчить про недодержання платником податків наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

НВО "СПС" ТОВ не скористалось правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник НВО "СПС" ТОВ до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином.

Фактичні обставини справи.

Основним видом діяльності НВО "СПС" ТОВ є електромонтажні роботи, які воно проводить на підставі ліцензії на проектування, монтаж, технічне обслуговування засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінку протипожежного стану об`єктів (т.1 а.с. 43 - 46).

27 липня 2017 року між НВО "СПС" ТОВ (Підрядник) та ТОВ «РД-Строй СУ-2» (Замовник) укладено договір підряду №27/07/17, згідно якого, Підрядник за завданням Замовника зобов`язується в повному об`ємі та в строк виконати роботи по влаштуванню системи протипожежного захисту в житловому будинку з вбудованим паркінгом та приміщенням соціальної інфраструктури за адресою: м. АДРЕСА_1 , згідно проектної документації, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх. Для виконання робіт Підрядник зобов`язується придбати матеріали (у тому числі малоцінні витратні матеріали), які зазначені у Додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору (том 1 а.с.95-121).

Згідно п. 2.1 Договору вартість робіт становить 4 827 706,73 грн. (ПДВ 20% - 804617,79 грн.), з яких вартість матеріалів та обладнання становить 3 904 675,06 грн. (ПДВ 20% - 650 779,18 грн.), а вартість робіт 923 031,67 грн. (ПДВ 20% - 153 838, 61 грн.).

Відповідно до п.2.2.2. Договору оплата виконаних робіт здійснюється поетапно у наступному порядку:

- аванс у розмірі 15% від вартості робіт за цим договором, що складає 138 454,75 грн. (ПДВ - 23 075,79 грн.) замовник здійснює протягом 30 банківських днів від дати підписання Договору;

- наступні платежі у загальному розмірі 55 % від вартості робіт за цим договором, що складає 507 667,42 грн. (ПДВ - 84 611,24 грн.) замовник здійснює поетапно за фактом виконання робіт на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, але не частіше ніж один раз на місяць;

- остаточний розрахунок у розмірі 30% від вартості робіт за цим договором, що складає 276 909,50 грн. (ПДВ - 46 151,58 грн.) замовник здійснює протягом 10 банківських днів після виконання підрядником 100% об`єму робіт за договором та здійснення пусконалагоджувальних робіт, введення систем в експлуатацію й передачі всієї документації визначеної цим Договором.

На виконання умов вищевказаного договору, ТОВ «РД-Строй СУ-2» сплатило НВО "СПС" ТОВ кошти на придбання матеріалів, що підтверджується платіжними дорученнями від 16.11.2017 року №3140 на суму 500 000,00 грн., та від 27.11.2017 року на суму 535 853,24 грн. (т. 1 а.с.122, 124).

28 серпня 2017 року між НВО "СПС" ТОВ (Підрядник) та ТОВ «Грандстрой-Девелопмент» (Замовник) укладено договір підряду №22/СПЗ-08, згідно якого, Підрядник за завданням Замовника зобов`язується в повному об`ємі та в строк виконати роботи по влаштуванню системи протипожежного захисту у Комплексі житлових багатоквартирних будинків за адресою: Одеська область Овідіопольський район, с. Лиманка, ЖМ АДРЕСА_2 Дружній», АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , згідно проектної документації, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх. Для виконання робіт Підрядник зобов`язується придбати матеріали (у тому числі малоцінні витратні матеріали), які зазначені у Додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору (том 1 а.с.128-134).

Згідно п. 2.1 Договору вартість робіт становить 4 756 871,66 грн. (ПДВ 20% - 792 811,94 грн.), з яких вартість матеріалів та обладнання становить 3 669 527,32 грн. (ПДВ 20% - 611 587, 89 грн.), а вартість робіт 1 087 344,34 грн. (ПДВ 20% - 181 244,06 грн.).

Відповідно до пп. 2.2.2 Договору оплата виконаних робіт здійснюється поетапно у наступному порядку:

- авансовий платіж у розмірі 15% від вартості робіт за цим договором, що складає 163101,65 грн. (ПДВ 27 183, 61 грн.) замовник здійснює протягом 30 банківських днів від дати підписання Договору;

- наступні платежі у загальному розмірі 75% від вартості робіт за цим договором, що складає 815 508, 26 грн. (ПДВ 135 918,04 грн.) замовник здійснює поетапно за фактом виконання робіт на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, але не частіше ніж один раз на місяць;

- остаточний розрахунок у розмірі 10% від вартості робіт замовник здійснює не пізніше 10 банківських днів після виконання підрядником 100% об`єму робіт за договором та здійснення пусконалагоджувальних робіт, введення систем в експлуатацію й передачі всієї документації визначеної цим Договором.

На виконання умов вказаного договору підряду, ТОВ Грандстрой-Девелопмент сплатило НВО "СПС" ТОВ кошти на придбання матеріалів, що підтверджується платіжним дорученням №893 від 21.11.2017 року на суму 400 000,00 грн. (т. 1 а.с.146).

Після отримання від Замовників попередньої оплати за матеріали, НВО "СПС" ТОВ виписало та подало на реєстрацію в ЄДРПН податкові накладні №175 від 16.11.2017 року, №151 від 28.11.2018 року та №198 від 21.11.2017 року (т.1 а.с.47,60,72).

11, 12 та 14 грудня 2017 року, на адресу підприємства надійшли квитанції за №1, в яких фіскальний орган повідомив, що документ прийнято, реєстрація зупинена. Виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.21.10-00.90.<%REFINE%>. Запропоновано надати пояснення та/або документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН». Зокрема, було запропоновано надати вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН, відповідно до п. «в» п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу (том 2 а.с.37-39).

08 лютого 2018 року, НВО "СПС" ТОВ направило до ДФС України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій та письмові поясненнями. Зокрема було направлено наведені вище договори підряду №27/07/17 від 27.07.2017 року, №22/СПЗ-08 від 28.08.2017 року з додатками, виписки по банківським рахункам, платіжні доручення від 16.11.2017 року №3140 на суму 500 000,00 грн., від 27.11.2017 року №3260 на суму 535 853,14 грн. від 21.11.2017 року №893 на суму 400 000,00 грн.

У письмових поясненнях платник податків зазначив, що податкові накладні складені у зв`язку зі здійсненням Замовниками передплати на придбання матеріалів для проведення монтажних робіт, що підтверджується наданим переліком документів.

15 лютого 2018 року Комісія ДФС прийняла рішення за: №595711/23857499, №595714/23857499, №595705/23857499 про відмову в реєстрації податкових накладних №175 від 16.11.2017 року, №198 від 21.11.2017 року та №151 від 28.11.2017 року, покликаючись, що документи, надані на підтвердження реальності господарських операцій складені з порушенням законодавства та/або є недостатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію податкових накладних (том 1 а.с.58, 70, 83).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та правова позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Таких висновків суд апеляційної інстанції, дійшов ураховуючи таке.

Пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачає, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Абзац 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України встановлює, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (пункт 201.10 ст. 201 ПК України).

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 201.16 статті 201 ПК України: реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Абзац 2 Постанови №190 встановлює, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, що в неї зазначена та до якої застосована процедура зупинення реєстрації, згідно з п. 201.16. ст. 201 ПК України;

ненадання платником податку копій документів відповідно до п. "в" пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Критерії оцінки №567): моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями, зокрема:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розріз Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року №567 (далі - Вичерпний переліку).

Пункт 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. №1246 (далі - Порядок №1246): податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

Пункт 20 Порядку №1246: у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

За логікою приписів наведеного законодавства, можливо зробити декілька висновків.

По - перше, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів, на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Колегія суддів погоджується з доводами платника податків, що контролюючий орган безпідставно проігнорував специфіку діяльності підприємства, зокрема, що основним видом його діяльності є електромонтажні роботи. Наведений від господарської діяльності свідчить про необґрунтованість критерію ризиків - невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.21.10-00.90.<%REFINE%>.

Оцінюючи, з правової точки зору, рішення Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних, колегія суддів вважає таким, що заснований на приписах п. «в» пп. 201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України, висновок суду першої інстанції про відсутність в ньому належного обґрунтування.

Так, у наведеному вище рішенні відсутня інформація, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Загальними вимогами, які висуваються до індивідуального акту, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Дана правова позиція суду апеляційної інстанції побудована на висновках Верховного Суду, що викладені у постанові від 23.10.2018 року у справі №822/1817/18 з аналогічним спором.

За викладених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Головним доводом апеляційної скарги є ненадання платником податків копій первинних документів, за переліком, встановленим наказом Міністерства фінансів україни №567.

Колегія суддів вважає, що даний довід не узгоджується з фактичними обставинами справи та не заснований на законодавчих нормах.

Так, контролюючий орган, вимагав від платника податків на підтвердження здійснення господарської операції, зокрема, акти приймання - передавання товарів. Водночас, як було встановлено вище, відбулась подія щодо передачі авансу на придбання товару, тобто отримання Замовником від Підрядника коштів і за першою подією були складені податкові накладні.

Контролюючий орган не довів, що на час складення податкової накладної, товари вже були придбані і передані Замовнику.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам наведеної норми права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року у справі за позовом Науково-виробничого об`єднання Спецпожсервіс (товариство з обмеженою відповідальністю) до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський

Повне судове рішення складено 09.08.2019 року.