Справа № 326/1140/19
Суддя: Чапланова О. М.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 326/1140/19
Провадження № 2-а/326/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Чапланової О.М.,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лаган Олександра Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лаган О.І. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги мотивував тим, що 17.07.2019 року об 11-25 годині, за адресою: а/д Київ - Чоп М-06, 557 км відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №503166 від 17.07.2019 року. Відповідно до вказаної постанови, 17.07.2019 року об 11-15 годині на а/д Київ - Чоп М-06 557 км водій рухався зі швидкістю 96 км/год. у населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України, швидкість руху вимірювалась лазерним приладом Тrucam, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення та грубим порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Лаганом О.І.

Діючи не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, відповідач ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за відсутності факту правопорушення.

Відомості щодо суті скоєння адміністративного правопорушення, викладені в постанові ДП18 №503166 від 17.07.2019 року не відповідають дійсності.

Так, 17.07.2019 року у вказаний в постанові час він рухався по автодорозі Київ - Чоп М-06 за межами населеного пункту. До зупинки співробітником поліції його транспортного засобу, дорожні знаки, які б інформували про початок населеного пункту на зазначеній ділянці дороги були відсутні.

На його запитання про те, чи є вказаний відрізок дороги таким, що розташований в межах населеного пункту, співробітник поліції відповів, що десь неподалік розташований відповідний знак, але про його фактичне місце розташування та назву такого населеного пункту останній не повідомив.

В постанові про накладення адміністративного стягнення відомості про назву населеного пункту відсутні.

Ігноруючи його зауваження про те, що він не рухався в межах населеного пункту з порушенням встановлених обмежень швидкості руху, співробітник поліції спрямував до свого транспортного засобу та за його відсутності заповнив бланк постанови про накладення адміністративного стягнення і без роз`яснення змісту ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП обмежився лише врученням її копії.

Отже, постанова серії ДП18 №503166 від 17.07.2019 року винесена з грубим порушенням Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення відносно нього, в порядку, передбаченому КУпАП, не розглядалася. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснювалися, в тому числі - право на захист.

Оскаржувана постанова не містить жодних відомостей про наявність доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, що підтверджується відомостями самої постанови, а саме у графі № 7 вказано на відсутність доданих матеріалів.

В порушення вимог, передбачених КУпАП, та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, ОСОБА_2 виніс постанову ДП18 №503166 від 17.07.2019 року, без будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність адміністративного правопорушення, без встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_2 не були виконані вимоги КУпАП та зазначеної Інструкції, він обмежився лише заповненням бланку постанови про накладення адміністративного стягнення та врученням його копії.

До того ж, адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція (рішення Конституційного Суду України от 22.10.2010 року № 23-рп/2010). Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Просить: визнати незаконними дії інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лаган О.І. щодо винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 503166 від 17.07.2019 року та скасувати вказану постанову.

Позивач ОСОБА_1 , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктами 1 та 2 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням наведеного, суд розглядає справу за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

17.07.2019 року інспектором роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лаган О.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 503166, за якою останній встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 10.07.2015 року, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 17.07.2019 року об 11-16 год. на а/д Київ Чоп М-06 557 км рухався зі швидкістю 96 км/годину у населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась лазерним приладом Тrucam LTI 20/20 TC 00074, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.5).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються , зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 2, 4, 5 та ч. 6 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 4 Наказу № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження швидкості руху автомобіля в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідач, як посадова особа Управління патрульної поліції у Львівській області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та не надав суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, однак відеозапису правопорушення інспектором до протоколу не додано та не надано суду.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Всупереч вказаним вимогам, суб`єктом владних повноважень не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане в оскаржуваній постанові правопорушення, не надано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху, та у графі 7 якої зазначено про відсутність доданих матеріалів.

Однак, саме зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивач, як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не визнав подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях ОСОБА_1 , які б спростували його доводи, у постанові не наведено, відсутні письмові докази, докази відео чи фото фіксування технічними засобами. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи у вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення.

Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, які мали місце 17.07.2019 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач, який завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що ділянка автодороги, по якій рухався позивач на транспортному засобі зі швидкістю, зазначеною в оскаржуваній постанові, розташована в межах населеного пункту, та що про це інформували відповідні дорожні знаки, розташовані на вказаній ділянці. В зазначеній постанові відомості про назву населеного пункту відсутні.

Враховуючи викладене та те, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі. Необхідно визнати протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лаган О.І. щодо винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 503166 від 17.07.2019 року. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 503166 від 17.07.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 213, 222, 245, 247, 251, 252, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 20, 72, 77, 122, 205, 229, 241-246, 268, 269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лаган Олександра Ігоровича, місцезнаходження: 79053, вул. Перфецького, буд. 19, м. Львів, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лаган Олександра Ігоровича щодо винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 503166 від 17.07.2019 року.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 503166 від 17.07.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: підпис О.М. Чапланова

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

08.08.2019