Справа № 520/4566/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 р. Справа № 520/4566/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року, повний текст складено 13.06.2019 року, по справі № 520/4566/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради в особі її начальника ОСОБА_2 Л.А., яка полягає у безпідставному та тривалому не поданні документів ОСОБА_1 до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян - протиправною;

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради в особі її начальника Ажель Л.А. направити до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій осіб надані ОСОБА_1 28.11.2018 року до управління документи;

- стягнути з управління праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради у якості відшкодування ОСОБА_1 завданої протиправною бездіяльністю моральну шкоду у розмірі 3000 грн.;

- постановити окрему ухвалу суду щодо притягнення до відповідальності начальника управління праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради Ажель Л. А., яку направити до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, який знаходиться за адресою: 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, 7 поверх, 3 під`їзд.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради в особі її начальника Ажель Л.А., яка полягає у неповідомленні ОСОБА_1 щодо не подання документів до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протиправною.

Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради в особі її начальника Ажель Л.А., повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2018 р. щодо розгляду питання для направлення до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог зазначив про те, що повноваження відповідача у даних правовідносинах не є дискреційними.

Управління праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без розгляду.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, 28.11.2018 року позивачем до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради подані документи для подальшого їх направлення до Комісії для вирішення питання про видачу посвідчення нового зразку(а.с.7).

У зв`язку з не отриманням будь-яких рішень або листів за результатами поданих документів, 26.04.2019 року позивач звернувся до директора Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації з запитом на отримання публічної інформації, в якому просив повідомити, чи направлялися УПСЗН Московського району Харківської міської ради до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій осіб надані ОСОБА_1 28.11.2018 року документи для вирішення питання про заміну посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 8).

02.05.2019 року Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації листом повідомив позивача, що станом на 02.05.2019 року документи ОСОБА_1 на розгляд комісії не надходили (а.с. 9).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позову в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неповідомленні ОСОБА_1 щодо не подання документів до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2018 р. Також судом зроблено висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки будь-яких доказів того, що оскаржувані дії відповідача будь-яким чином призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, позивачем не надано.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає апеляційному перегляду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача направити до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій осіб, надані ОСОБА_1 28.11.2018 року до управління документи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції визнано неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у не повідомленні ОСОБА_1 щодо не подання документів до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.11.2018 року з посиланням на неможливість втручання суду у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача, не призведе до повного та ефективного захисту таких прав, враховуючи наступне.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Слід вказати, що Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради при вирішенні питання стосовно подання документів позивача до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, в даному випадку не наділене повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача, слід зобов`язати відповідача направити до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій осіб надані ОСОБА_1 28.11.2018 року до управління документи.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача направити до Комісії документи ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що за приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в цьому випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Оскільки вищезазначених доказів позивачем не надано та не доведено завдання йому моральної шкоди, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив суд постановити окрему ухвалу суду щодо притягнення до відповідальності начальника управління праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради Ажель Л. А., яку направити до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, який знаходиться за адресою: 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, 7 поверх, 3 під`їзд.

Судова колегія зазначає, що така вимога не є позовною вимогою за своєю суттю, а постановлення окремих ухвал суду є правом, а не обов`язком суду, що визначено положеннями статті 249 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, з прийняттям в цій частині нового, яким зобов`язати відповідача направити документи до Комісії.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 по справі № 520/4566/19 скасувати в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради в особі її начальника Ажель Л.А., повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2018 року щодо розгляду питання для направлення до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради в особі її начальника Ажель Л.А. направити до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій осіб надані ОСОБА_1 28.11.2018 року до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради документи.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.19 року у справі № 520/4566/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов