Справа № 520/11954/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
07 серпня 2019 р.Справа № 520/11954/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 520/11954/18
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
На зазначене рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу. Військовою частиною НОМЕР_1 пропущено строк на апеляційне оскарження, встановлений ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 р. відмовлено в задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та залишено без руху апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 520/11954/18. Надано Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та надати докази в їх обґрунтування протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
11.06.2019 р. через засоби поштового зв`язку апелянтом направлено до Другого апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.19р. у справі № 520/11954/18.
В обґрунтування заявленого клопотання, апелянт зазначає, що копія рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019р. надійшла до Військової частини НОМЕР_1 12.03.2019 р. за вх. № 361. До клопотання додає копію супровідного листа Харківського окружного адміністративного суду з штампом реєстрації у Військовій частині НОМЕР_1 за вх. № 361 від 12.03.2019 р.
Проте, в матеріалах справи містяться інші дані про вручення відповідачу копії оскаржуваного рішення, а саме поштове повідомлення про вручення копії рішення з відміткою про дату отримання 09.03.2019 р. (а.с. 51).
Також, в клопотанні апелянт зазначає, що 09.04.2019 р. ним було вперше подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 р. безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу. В обґрунтування зазначеного, апелянт додає до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення копію фіскального чеку поштового відправлення від 09.04.2019 р. Проте в апеляційні скарзі, яка подана повторно 26.04.2019 р. через суд першої інстанції, відповідач зазначав, що вперше апеляційну скаргу ним було подано 08.04.2019 р. безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Матеріалами справи факт подання апеляційної скарги Військовою частиною НОМЕР_1 безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду не підтверджений, але згідно інформації, яка міститься в КП "Діловодство спеціалізованого суду" та згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. була повернута без розгляду заявнику апеляційна скарга на підставі пп. 15.5 Перехідних положень КАС України. В той же час, у вказаній ухвалі суду не зазначено дату подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду, а згідно інформації, яка міститься в КП "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що апеляційна скарга була зареєстрована в суді 12.04.2019 р.
У зв`язку з цим, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2019 р. клопотання відповідача про поновлення строку на подання апеляційної скарги було призначене до розгляду в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання позивача про поновлення строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню з наступних підстав.
Матеріали справи свідчать, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 р. ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, а повний текст рішення виготовлений 20.02.2019 р. Таким чином, останнім днем строку апеляційного оскарження є 22.03.2019 р.
Апеляційна скарга подана до суду 26.04.2019 р., засобами поштового зв`язку, про що свідчить штамп, вказаний на конверті, який міститься в матеріалах справи, тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку на її подання.
В обґрунтування заяви про поновлення строку та поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, яке було заявлене при повторному поданні апеляційної скарги, заявник апеляційної скарги зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 р. у справі № 520/11954/18 надійшло до Військової частини НОМЕР_1 12.03.2019 р. Крім того, в клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги відповідач послався на те, що первинно апеляційна скарга була подана у строк, що визначений приписами ст. 295 КАС України.
Вказаний довід апелянта є помилковим, оскільки згідно поштового повідомлення про вручення копії рішення вбачається, що датою отримання рішення є 09.03.2019 р. (а.с. 51).
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Таким чином, днем отримання рішення є саме дата, що вказана на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (09.03.2019 р.), а не дата, що вказана на реєстраційному штампі відповідача у справі (12.03.2019 р.), що свідчить про те, що останнім днем строку, протягом якого апелянт мав би право на його поновлення на підставі п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України є 08.04.2019 р. (30-й день з моменту отримання копії повного тексту судового рішення).
В свою чергу, судовим розглядом встановлено, що первинно апеляційна скарга направлена до суду апеляційної інстанції 09.04.2019 р. про що свідчить копія наданої апелянтом квитанції та що ним самим не заперечується. Крім того, з канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду до матеріалів справи надано копії документів, зокрема поштового конверту на якому вказаний штрих-кодовий ідентифікатор і та згідно відомостей з офіційного сайту ПАТ Укрпошта поштове відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором 612 направлено до суду 09.04.2019 р., тобто з пропуском строку, що встановлений як ч. 1 ст. 295 КАС України, так і п. 1 ч. 2 цієї статті, а тому факт подання первинної апеляційної скарги не може слугувати підставою для врахування цієї обставини при вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, що була подана повторно 26.04.2019 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що у апелянта відсутні підставі для поновлення строку на подання апеляційної скарги у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі Устименко проти України.
Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.
Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Наведене свідчить про те, що скаржник, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією висловленою в ухвалі Верховного Суду від 01 березня 2019 року у справі №175/2292/18-а (2а/175/34/18).
В той же час, колегія суддів зазначає, що ст. 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, так і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечували ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
З матеріалів справи вбачається, що апелянтом у строк, що визначений ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України апеляційну скаргу подано не було, про що зазначалося вище. Також, помилковим є посилання апелянта на те, що копію рішення суду першої інстанції ним отримано 12.03.2019 р., що також спростовано судом.
В той же час, колегія суддів зазначає, що апелянтом вчинялися дії щодо оскарження рішення суду першої інстанції, про що свідчить направлення ним апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, але як зазначалося вище ця скарга повернута судом на підставі п.п. 15.5. п. 1 Перехідних положень КАС України. Питання щодо дотримання строку на подання апеляційної скарги не вирішувалося.
Відповідно до пп. 15.5 п. 15 ч.1 розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
На момент подання відповідачем первинної апеляційної скарги ЄСІТС не функціонував, а тому скаржник мав невизначеність щодо порядку подання апеляційної скарг, і як наслідок, порушення строків подання апеляційних скарг тощо.
В свою чергу, особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 297 КАС України, підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Розділу VII Перехідні положення КАС України), які надають їй право як безпосередньо подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд.
Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Розділу VII Перехідні положення КАС України, яке б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду відповідно до статті 297 КАС України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без мети захисту певного суспільного інтересу.
Ця правова позиція міститься в рішеннях Верховного суду в справах №811/1742/18, від 19 липня 2018 року по справі від 06.03.2019р. по справі № 816/1760/18, від 15.03.2019р. по справі № 2-а-7354/08, та інші.
Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про те, що при поданні апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції та її повернення судом без розгляду на підставі пп. 15.5 п. 15 ч.1 розділу VII Перехідні положення КАС України у скаржника існують об`єктивно непереборні обставини, які не залежать від його волевиявлення, а тому при повторному поданні апеляційної скарги ці обставини є поважними причинами пропуску строку на подання апеляційної скарги.
Крім того, при вирішенні цього клопотання судом враховується також той факт, що після постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги (17.04.2019 р.) і до моменту повторного направлення апеляційної скарги засобами поштового зв`язку (26.04.2019 р.) пройшов незначний проміжок часу, що свідчить про те, що після отримання цієї ухвали відповідачем негайно вжито дій щодо оскарження судового рішення.
У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Задовольняючи клопотання відповідача, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що застосування процесуального обмеження, в цьому випадку, за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.
Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року по справі № 804/243/16, відповідно до якого, вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 520/11954/18 підлягає задоволенню, а процесуальний строк підлягає поновленню.
Керуючись ст. ст. 100-102, 160, ч. 6 ст. 186, ст. 205 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 520/11954/18 задовольнити.
Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 520/11954/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії поновити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис)Григоров А.М. Подобайло З.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 12.08.2019 року