Справа № 759/3882/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 759/3882/17
УХВАЛА

07 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Ганечко О. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.11.1993 р. № 3723-ХП з урахуванням у складі заробітної плати сум середньомісячної матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зазначених в довідці Державного управління справами Президента України від 17.02.2017 р. № 17.1-641 з 10.09.2016;

- зобов`язано Правобережне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.11.1993 р. №3723-ХП з застосуванням процентного показника заробітної плати, що діяв саме на момент первинного призначення пенсії у розмірі 86 відсотків заробітної плати з урахуванням сум середньомісячної матеріальної допомоги для оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально- побутових питань, з 01.09.2016 року;

-зобов`язано Правобережне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії з дня її призначення- з 01.09.2016 року, за виключенням проведених виплат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 року апеляційну скаргу- задоволено частково.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року в частині задоволених позовних вимог за період з 10.09.2016 до 20.02.2017 скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги за період до 09 вересня 2016 року залишено без розгляду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 10.09.2016 до 20.02.2017 відмовлено.

В іншій частині постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року залишено без змін.

19.02.2019 позивачем подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (в порядку ст. 365 КАС України).

Заява позивача мотивована тим, що вже після порушення Святошинським районним судом м. Києва адміністративного провадження по справі № 2-а/759/181//17 і 759/3882/17) у березні 2017 року, мною, при ознайомлені з матеріалами пенсійної справи, було встановлено, що на момент призначення первинної пенсії Правобережним ОУ ПФУ в м. Києві була допущена помилка в обчисленні стажу державної служби, яка призвела до заниження розміру нарахованої мені пенсії.

Розрахунки були проведені із урахуванням стажу державної служби 16 повних років, тоді як фактичний стаж роботи на посадах державної служби, згідно записів в трудовій книжці, документі, який відповідно до законодавства підтверджує стаж роботи, становить 17 повних років.

Як вказує заявник, тільки розпорядженням №849146 від 16.06.2017 р. (додаток 6) Правобережне ОУ ПФУ в м. Києві усунуло помилки, допущені у підрахунку стажу державної служби (17 повних років): встановило процентний показник у розмірі 87 % розрахунку пенсії від заробітної плати, що повинен був діяти на момент первинного призначення пенсії та привело пенсійну справу у відповідність до вимог чинного законодавства.

Про вчинення таких дій, та проведення перерахунку пенсії у розмірі 87% розрахунку пенсії від заробітної плати з 10.06.2010 р., що повинен був діяти на момент первинного призначення пенсії позивача було повідомлено листами Головного управлінням ПФУ в м. Києві від 06.12.2017 р. та департаменту пенсійного забезпечення ПФУ України 04.01.2018 р. листом № 2379/ А-100.

Такий розмір відсотків (87%) розрахунку пенсії від заробітної плати, діяв тільки до моменту набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду №759/3882/17 від 19.12.2017р., якою залишено показник перерахунку пенсії у розмірі 86 % що діяв на момент первинного призначення пенсії, про що позивача було повідомлено Головним управлінням ПФУ в м. Києв листом від 20.02.2018 р. № 6136/02 та Правобережним ОУ ПФУ в м. Києві листом від 04.04.2018 р. №18141/03.

Ця обставина, як вказує заявник, не була йому відома під час розгляду справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити розгляд спірного питання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 361 КАС України вказує підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.25 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Як встановлено у ході апеляційного розгляду справи, зазначені позивачем обставини не є не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, адже вони існували на час прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 року.

Не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

Також не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, зазначені позивачем обставини не є нововиявленими у розумінні вимог ст. 361 КАС України.

Вказане свідчить про відсутність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 .

Апеляційний суду враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 р. по справі «Брумареску проти Румунії» та від 24.07.2003 р. по справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, ретельно проаналізувавши та перевіривши всі доводи заявника, колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на нормах КАС України, суперечать принципу юридичної визначеності, не відповідають вимогам ст. 361 КАС України та не є нововиявленим у розумінні чинного адміністративного законодавства, а тому у задоволенні його заяви слід відмовити.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 361, КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

О. І. Шурко

Повний текст ухвали виготовлено 09.08.2019