Справа № 280/927/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 липня 2019 року Справа № 280/927/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69095)

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (вул. Північне шосе, буд. 25, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 15.11.2018 №ЗП2085/6/АВ/П/ПТ/ЗБ-1ФС про накладення штрафу на позивача у розмірі 11 169,00 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.05.2019.

Ухвалою суду від 02.05.2019 провадження у справі зупинено для надання часу сторонам для примирення до 01.07.2019.

Ухвалою суду від 01.07.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 01.07.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд адміністративної справи по суті на 29.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що причина несвоєчасних розрахунків по заробітній платі, як і виконання інших зобов`язань, пов`язана з тим, що протягом тривалого часу підприємство вимушено було працювати в умовах недостатнього фінансування і виконувати невідкладні державні завдання по забезпеченню безпечних умов проїзду по дорогам області в кредит. Внаслідок цього підприємство отримало низку фінансових проблем, які неможливо вирішити всі і водночас. Так, тільки сума боргу по заробітній платі на початок року в цілому по підприємству складала 4,3 млн.грн. Для її погашення в поточному році у підприємства не було додаткового джерела і воно вимушено було для виплати цієї суми відволікати кошти, які зароблені уже в 2018 року, і які повинні були б спрямовуватись для виплати поточної заробітної плати. Вказано, приймаючи до уваги наслідки роботи в умовах недостатнього фінансування протягом десятиріч, а саме: складний фінансовий та технічний стан підприємства, кадровий дефіцит фахівців, значне фінансове навантаження і відволікання коштів через вимушену сплату штрафних санкцій, що виникли не з вини підприємства, звичайно неможливо за кілька місяців повноцінної роботи підприємству відновити такі темпи та обсяги робіт, щоб водночас вирішити всі проблемні питання, в тому числі і по погашенню заборгованості перед працівниками та бюджетом, враховуючи борги минулих періодів. Крім цього, зазначено позивачем, в 2017 році протягом чотирьох місяців, в розпал сезонних робіт, діяльність підприємства була повністю заблокована з боку Державної виконавчої служби, що також надзвичайно негативно вплинуло на фінансовий стан. Ситуація ускладнюється ще й тим, що при таких умовах, протягом десятиріч і до підприємства, і до директора дочірнього підприємства, і до керівників структурних підрозділів постійно застосовувались штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань. При застосованні штрафних санкціїй, чомусь не приймалось до уваги, що дочірнє підприємство належить до державного сектору економіки, основним напрямком діяльності якого є виконання державних завдань по забезпеченню безпечних умов проїзду по дорогам області, а обсяги виділяємого фінансування на ці цілі не відповідали обсягам поставлених завдань, оплата виконаних робіт за рахунок бюджетних коштів здійснювалась до цього часу нестабільно і несвоєчасно. В результаті, щорічно сума нарахованих штрафних санкцій досягала від 2 до 7 млн.грн. А враховуючи об`єктивні причини, і те, що підприємство опинилось заручником ситуації, доцільно було б направити ці кошти не на сплату штрафних санкцій, а безпосередньо на виплату заробітної плати та сплату податків. Позивачем наголошено, що виплати заробітної плати для підприємства є пріоритетним і при надходженні коштів за виконані обсяги робіт, в межах фінансових можливостей, спрямовує їх в першу чергу для розрахунків з працівниками. Станом на 01.08.2018 року у підприємства є напрацьованих обсягів робіт на суму більше 10 млн.грн., які замовник - Служба автомобільних доріг немає можливості прийняти через відсутність лімітів фінансування. Крім того зазначає, що 07.06.2018 ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі №908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відтак, відповідач не мав права застосовувати штрафні санкції під час дії мораторію. Приймаючи до уваги зазначене і те, що заборгованість з виплати по заробітній платі та сплаті податків виникла з об`єктивних причин, а не безпосередньо з вини керівників підрозділів позивача, звернувся до суду про скасування вищевказаної постанови відповідача. Додатково надано пояснення у відповіді на відзив на адміністративний позов (вх. №22154 від 30.05.2019).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що позивач не спростовує виявлені в ході інспекційних відвідувань в період з 23.10.2018 по 25.10.2018 порушення, а за фасадом гарних слів, а також безпідставних обвинувачень Головного управління Держпраці в Запорізькій області, керуючись, в основному, недостатністю фінансування та низкою фінансових проблем, провадженням Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018 у справі № 908/671/18 про відкриття провадженні у справі про банкрутство ДП «ЗО» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», яким, за словами позивача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, приходить до висновку, що в діяннях позивача відсутня вина у скоєнні порушення. Зазначає, що з аналізу частин 5, 7 статі 19 Закону видно, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування: відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство. Оскільки правомірність доводів відповідача щодо наявності порушень вимог законодавства про працю, а саме частин 1, 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці», позивач не заперечує, враховуючи частину 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України («обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання»), обставини вчинення позивачем відповідних порушень не потребують доказування. Більш того, відповідно до частини 3 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, позивач не навів жодних доказів для підтвердження своїх позовних вимог.

02.05.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача (вх..№17442), в яківй позивач надає пояснення аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві.

У судове засідання 29.07.2019 представники сторін не з`явилися. Від позивача до суду надійшло клопотання про закриття провадження (вх..№927/19) та розгляд клопотання без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 29.07.2019 клопотання позивача про закриття провадження залишено без розгляду.

29.07.2019 за вх.№31377 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Частиною 5 статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до приписів ч. 4 с. 243 КАС України, судове рішення складене у повному обсязі до закінчення встановлених цим Кодексом строку розгляду відповідної справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ДП Запорізький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України (ідентифікаційний код 32025623) є юридичною особою, яка зареєстрована 22.05.2002 та має відокремлені підрозділи, зокрема, Філію «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «ЗО» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (, 72352, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, буд. 57), про що свідчать дані витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.06.2018 по справі № 908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП Запорізький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України та також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі інформації, отриманої від Головного управління статистики у Запорізькій області від 02.10.2018 № 11603-08 про наявність заборгованості з виплати заробітної плати, 18.10.2018 заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1728, яким наказано організувати здійснення інспекційного відвідування у філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «ЗО» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з питань дотримання законодавства про працю з проведення у термін до 31.10.2018.

Крім того, 18.10.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення №912 на проведення інспекційного відвідування філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «ЗО» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

З матеріалів справи вбачається, що у період з 23.10.2018 по 25.10.2018 інспектором Головного управління Держпраці у Запорізькій області Прозоря І.О. проведено інспекційне відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, за результатами якої складено Акт інспекційного відвідування від 25.10.2018 № ЗП2085/6/АВ.

Відповідно до висновку Акту інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем ч.1, 2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України Про оплату праці , ст. 116 Кодексу законів про працю України - в Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «ЗО» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» станом на 23.10.2018 виплачена часткова заробітна плата за липень 2018 року: 129 тис. грн. згідно розрахунково - платіжної відомості від 05.10.2018 та 23,7 тис. грн. згідно розрахунково-платіжної відомості від 19.10.2018. Внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати заборгованість із виплати заробітної плати станом на 23.10.2018 перед 90 працівниками філії за період липень-серпень 2018 року складає 586,2 тис. грн. (за липень 2018 -162,4 тис грн., за серпень 2018 - 423,8 тис. грн.)»; 15.08.2018 трудовий договір з водієм автотранспортного засобу 2 кл. ОСОБА_1 розірваний за ст.. 38 КЗпП України (наказ 15.08.2018 №28-К). Остаточний розрахунок при звільненні з ОСОБА_2 не проведено, станом на 23.10.2018 борг перед звільненим працівником складає 5392,35 грн.. Заборгованість із виплати заробітної плати перед 8 звільненими працівниками станом на 23.10.2018 становить 59,9 тис. грн..

Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 25.10.2018 № ЗП2085/6/АВ підписав начальник ОСОБА_3 та головний бухгалтер ОСОБА_4 . Також наявна відмітка про отримання вказаною особою копії акту.

26.10.2018 інспектором праці Прозоря І.О. за результатами виявлених порушень під час інспекційного відвідування винесено припис №ЗП2085/6/АВ/П, відповідно до якого встановлено строк до 26.11.2018 року на усунення виявлених порушень ч.1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України Про оплату праці, ст. 116 Кодексу законів про працю України.

02.11.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗП2085/6/АВ/П//ПТ/3Б, відповідно до якого розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідальність за які передбачено ч.2 ст. 265 Кодексу законів пропрацю України, призначено на 15.11.2018 об 14 год. 15 хв. Зазначене рішення направлено на адресу позивача 06.11.2018 за вих. №08/03.4-06/8517.

15.11.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акта інспекційного відвідування ід 25.10.2018 № ЗП2085/6/АВ щодо порушень ДП Запорізький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України (Філія «Мелітопольська дорожньо- експлуатаційна дільниця») винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП2085/6/АВ/П/ПТ/ЗБ-1ФС, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 11169,00 грн. Зазначена постанова отримана позивачем 19.11.2018.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання її протиправною та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно ч.5 ст.2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 від 1947 року (далі Конвенція), інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Згідно статті 16 Конвенції, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

У відповідності до абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Тобто, абзацом 3 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено лише імперативний вид санкції, який виключає можливість застосування диференційованого розміру покарання, а саме у вигляді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

У відповідності до частини 4 статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів;

виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до пп.5 п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.

Згідно пп.1 п.11 Порядку №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно п.20 Порядку №295, Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Стосовно встановленого порушення ч.1, 2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України Про оплату праці, 116 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Аналогічні положення містяться і в частині 1 статті 24 Закону України Про оплату праці.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Так, судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі на 06.12.2018 перед робітниками філії складає 1014,1 тис. грн.. за серпень 2018 - 210,7 тис. грн. перед 90 працівниками, за вересень 2018 - 424,3 тис. грн, за жовтень 2018 379,1 тис. грн. Заборгованість перед звільненими працівниками на 06.12.2018 складає 35,9 тис.грн. Станом на 06.12.2018 нарахована заробітна плата 90 працівникам за листопад 2018 в сумі 404,3 тис.грн. та передана для виплати в ДП «Запорізький облавтодор». ДП «Запорізький облавтодор» 23.10.2018 по 05.12.2018 погасили заборгованість за липень 2018 в сумі 162,4 тис.грн. та частково за серпень 213,1 тис. грн. в загальної сумі 375,5 тис. грн. перед 90 працівниками.

Заборгованість по заробітній платі на 27.12.2018 перед робітниками філії складає 460,2 тис.грн за серпень 2018 0,00 тис.грн., за вересень 2018 - 81,1 тис.грн, за жовтень 2018 - 379,1 тис.грн. Заборгованість перед звільненими працівниками на 27.12.2018 відсутня. Станом на 27.12.2018 нарахована заробітна плата 90 працівникам за листопад 2018 в сумі 404,3 тис.грн. та передана для виплати в ДП «Запорізький облавтодор».

ДП «Запорізький облавтодор» з 06.12.2018 по 27.12.2018 погасили заборгованість за серпень 2018 в сумі 210,7 тис.грн. та частково за вересень 343,2 тис. грн. в загальної сумі 553,9 тис.грн. перед 90 працівниками.

На 07.11.2018 заборгованість заробітної плати робітнику Якимівської дільниці диспетчеру ОСОБА_5 складає - липень 2018 -1849,01 грн. (частково виплачено), серпень 2018 3437,02 грн.; вересень 2018 - 3343,77 грн. жовтень 2018 -3986,46 грн. Всього 12616,26 грн. Заборгованість виникла в зв`язку з відсутністю коштів у юридичної ДП «Запорізький облавтодор».

Позивачем зазначене порушення не спростовано, а лише зазначено, що причиною несвоєчасних розрахунків по заробітній платі є недостатнє фінансування підприємства та виконання невідкладних державних завдань по забезпеченню безпечних умов проїзду по дорогам області в кредит.

Проте, суд зазначає, що відповідно до приписів статті 24 Закону України Про оплату праці, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Щодо посилання позивача про порушення відповідачем вимог Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при винесенні оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.06.2018 по справі №908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства Запорізький облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Відповідно до з ч.3 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

В силу ч.5 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов`язання.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов`язаннями, похідними від основного зобов`язання, а тому оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2019 у справі 825/1397/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на положення Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, оскільки такі не впливають на законність прийнятого відповідачем рішення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69095) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (вул. Північне шосе, буд. 25, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29.07.2019.

Суддя А.В. Сіпака