Справа № 1.380.2019.000865
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5784/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року, ухвалене суддею Сакалошем В.М. в м. Львові о 12 год. 08 хв. у справі № 1.380.2019.000865 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому з уточненням позовних вимог просить суд визнати протиправними дії Львівського прикордонного загону, щодо не врахування рішення про зарахування помічнику начальника загону з правової роботи начальнику групи правового забезпечення підполковнику юстиції ОСОБА_1 навчання у Луганському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років; зобов`язати Львівський прикордонний загін врахувати помічнику начальника загону з правової роботи начальнику групи правового забезпечення підполковнику юстиції ОСОБА_1 зараховане у 2009 році Львівським прикордонним загоном навчання у Луганському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.02.2019 року позивач звернувся з запитом на ім`я начальника Львівського прикордонного загону щодо надання витягу з послужного списку та довідки про вислугу років. 12.02.2019 року позивач отримав відповідь з Львівського прикордонного загону, з якої йому стало відомо, що жоден військовий ліцей чи ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою відповідно до чинного законодавства не є військовим навчальним закладом, навчання у таких ліцеях не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а, отже, і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, а тому навчання у Луганському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не зараховано позивачу до вислуги років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Львівського прикордонного загону щодо не врахування попередньо реалізованого рішення про зарахування помічнику начальника загону з правової роботи начальнику групи правового забезпечення підполковнику юстиції ОСОБА_1 навчання у Луганському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років.

Зобов`язано Львівський прикордонний загін врахувати помічнику начальника загону з правової роботи начальнику групи правового забезпечення підполковнику юстиції ОСОБА_1 попередньо зараховане у 2009 році Львівським прикордонним загоном навчання у Луганському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» в переліку створених військово-навчальних закладів, не зазначено жодного військового ліцею. Таким чином, за твердженням відповідача, жоден військовий ліцей чи ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою відповідно до чинного законодавства не є військово-навчальним закладом, навчання у таких ліцеях не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а, отже, і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ч. 4 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу».

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) на посаді помічника начальника Львівського прикордонного загону з правової роботи начальника групи правового забезпечення.

З вересня 1994 року по червень 1996 року, позивач навчався у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.

Наказом начальника Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою № 73-а від 01.09.1994 позивача було зараховано на навчання. Наказом начальника Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою № 67 від 14.06.1996 позивачу було вручено атестат та нагрудний знак випускника військового ліцею.

16.02.2009 року позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника Львівського прикордонного загону щодо зарахування йому навчання у Луганському військового ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років, однак не отримав жодної відповіді з цього приводу.

06 лютого 2019 року позивач звернувся з запитом на ім`я начальника Львівського прикордонного загону щодо надання витягу з послужного списку та довідки про вислугу років.

12.02.2019 року начальник Львівського прикордонного загону позивачу повідомив, що жоден військовий ліцей чи ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою відповідно до чинного законодавства не є військово-навчальним закладом, навчання у таких ліцеях не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, а тому на зарахування навчання у Луганському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років немає правових підстав.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до долучених до матеріалів довідок Луганського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені героїв Молодої гвардії від 06.08.2008 року, Луганський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою був створений відповідно до постанов Кабінету Міністрів України 1992 року № 490, 1993 № 75 та наказу Міністра оборони України 1992 року № 133; з 1993 по 1996 роки ліцей знаходився у системі військової освіти Міністерства оборони України; набір до ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою з 1993 по 1996 роки здійснювався згідно з директивою начальника Головного штабу Збройних Сил України № 28 від 24 лютого 1993 року; підготовку особових справ кандидатів на вступ готували районні, міські та обласні військові комісаріати за місцем мешкання, які потім відправляли до ліцеїв. На підставі цих документів та нормативно-правових актів, суд першої інстанції зробив висновок, що навчання у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою зараховується до вислуги років.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції цього Закону, яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Видами такої служби, згідно з частиною четвертою названої статті Закону № 2232-ХІІ є: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.

Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. При цьому, у переліку ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою немає.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 01 жовтня 2013 року у справі №Начало формы 21-330а13.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що навчання позивача у Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону № 2232-ХІІ.

Конец формы

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, порушив норми матеріального права, невірно встановив, що Луганський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою не є військовими навчальними закладами, а отже, помилково задовольнив адміністративний позов, визнавши за позивачем право на зарахуванням навчання у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до строку військової служби та вислуги років.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року в справі № 1.380.2019.000865 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складено 09.08.2019 року