Справа № 460/143/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6946/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Кухтея Р.В., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 460/143/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ-ЕКО" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення 19.03.2019 року, 12:29 год,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 29.03.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "АРМ-ЕКО" звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 08.01.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки відповідача про не здійснення ТОВ «Фаворит 15» поставки автонавантажувача, не здійснення ТОВ «Пром Гарант Плюс» поставки бензину А-92 Energyпо скреч-картках, а також про недоцільність залучення ФОП ОСОБА_1 до господарської діяльності позивача, не відповідають фактичним обставинам та базуються лише на необґрунтованих припущеннях ревізорів. Натомість поставка ТОВ «Фаворит 15» для позивача автонавантажувача LINDE, модель Н35Т, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , повністю простежується та підтверджується відповідними документам з моменту ввезення його на митну територію України і до моменту його реєстрації за позивачем. Аналогічним чином, в повній мірі підтверджено і поставку ТОВ «Пром Гарант Плюс» для позивача в особі його філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» бензину А-92 Energy(скретч-картка). ТОВ «Пром Гарант Плюс» має багато АЗС, на яких можна заправитися пальним. На одних із таких АЗС і було видано фіскальні чеки РРО, за якими по сректч-картах ТОВ «Пром Гарант Плюс» було здійснено заправку транспортних засобів позивача. А що стосується правовідносин власника АЗС та ТОВ «Пром Гарант Плюс», - то такі виходять за межі господарської діяльності позивача, і позивач не може нести за їх результатами жодних негативних наслідків. Що стосується залучення ФОП ОСОБА_1 до надання послуг з виготовлення (складання) металевих виробів для обладнання харчового та ресторанного бізнесу та комплектуючих до ліфтового обладнання, то висновки відповідача про недоцільність цього гуртуються на тому, що штатним розписом позивача передбачена посада слюсаря з механоскладальних робіт. Однак, згідно посадової інструкції слюсаря з механоскладальних робіт позивача його основною функцією є слюсарне оброблення деталей. Крім того, слюсарі з механоскладальних робіт, які працювали і працюють у позивача залучені не тільки до слюсарного оброблення деталей, але також й до складання нескладних металоконструкцій, які виготовляє позивач (стелажі, столи, ящики тощо). Згідно ж посадової інструкції слюсаря із збирання металевих конструкцій ФОП ОСОБА_1 , його основною функцією є складання вузлів металоконструкцій середньої складності та складних металоконструкцій, складання відповідальних і особливо складних металоконструкцій. Оскільки державними стандартами України встановлюються високі вимоги до харчового обладнання, а ліфтове обладнання відноситься до механізмів підвищеної небезпеки, то позивач цілком резонно залучив ФОП ОСОБА_1 до надання таких послуг, так як саме він мав працівників відповідної кваліфікації та гарантував протягом трьох років відповідність обладнання вимогам державних норм, стандартів, вимогам, що звичайно ставляться.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте без з`ясування обставин справи, повноти та об`єктивності дослідження доказів та з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача операції з придбання у ТОВ «Фаворит 15» автонавантажувача. При цьому, контролюючим органом встановлено, що у вказаного постачальника були відсутні активи зокрема основні засоби та запаси, необхідні для здійснення господарської діяльності. Згідно аналізу Єдиного реєстру податкових накладних та бази «Митниця» встановлено, що ТОВ «Фаворит15» придбав (імпортував) один автонавантажувач відповідної моделі, а реалізував два. При цьому ТМЦ, ідентичні задекларованим ТОВ «АРМ-ЕКО» по взаємовідносинах із ТОВ «Фаворит15», були в наявності та використовуються в господарській діяльності ТОВ «АРМ-ЕКО», що підтверджується даними регістрами бухгалтерського обліку та первинними документами. Оскільки ТОВ «Фаворит 15» не міг поставити ТОВ «АРМ-ЕКО» відповідний актив, то облікований позивачем автонавантажувач LINDE вартістю 216666,67 грн., як такий, що придбаний у ТОВ «Фаворит 15», кваліфікований відповідачем, як безоплатно отриманий. Оскільки надходження такого активу призвело до зростання власного капіталу ТОВ «АРМ-ЕКО», то відповідачем підставно зроблені висновки про заниження позивачем показника "Інші доходи" у відповідному рядку Звіту про фінансові результати, в результаті не віднесення до їх складу безоплатно отриманих ТМЦ. Оскільки у ТОВ «АРМ-ЕКО» відсутні первинні документи, що опосередковують отримання активів безпосередньо від ТОВ «Фаворит 15», то й проведена позивачем на його користь оплата не відносяться до складу витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування, оскільки не змінює склад активів позивача. Що стосується ПДВ по даній операції, то ТОВ «АРМ-ЕКО» в жовтні 2018року самостійно відкорегувало податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «Фаворит 15» на суму 43333,33 грн. Що стосується ТОВ «Пром Гарант Плюс», то його свідоцтво платника ПДВ анульоване 18.12.2017 за ненадання декларацій протягом року (остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2016 року). За фактом створення та діяльності ТОВ «Пром Гарант Плюс» до ЄРДР 21.10.2016 внесено кримінальне провадження №0000051 за фактами сприяння в ухиленні від сплати податків до державного бюджету в особливо великих розмірах та фіктивного підприємництва, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України. За результатами комплексного аналізу документального відображення господарських операцій з ТОВ «Пром Гарант Плюс», формально складених але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростовується відповідними доказами, реальність господарської операції не підтверджено. Таким чином, філією «АРМ-ЕКО ЛІФТ» здійснено формування податкового кредиту за рахунок використання документів контрагента ТОВ «Пром Гарант Плюс», що фактично не міг і не здійснював поставки карток на бензин. Також перевіркою встановлено, що TOB «АРМ-ЕКО» для виготовлення металевих виробів для обладнання харчового бізнесу та комплектуючих до ліфтового обладнання, залучало ФОП ОСОБА_1 на умовах підряду і позивачем до перевірки було представлено акти надання послуг, які складені на виконання умов договорів підряду. При цьому, ФОП ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «АРМ-ЕКО», відповідно до наказу № 118-к від 30.07.2014, прийнятий на роботу на посаду начальника виробництва і відповідно до табелів обліку робочого часу, працює на умовах повної зайнятості. Поряд з цим, штатними розписами ТОВ «АРМ-ЕКО» передбачена достатня кількість штатних одиниць, які працюють на посадах слюсаря з механоскладальних робіт на умовах повної зайнятості. Відповідно, залучення сторонніх осіб до складання обладнана для харчового бізнесу та виготовлення комплектуючих до ліфтового обладнання не є доцільним. Окремо, сторона відповідача наголосила на тому, що витрати на утримання орендованих приміщень понесені безпосередньо TOB «АРМ -ЕКО», витрати на заробітну плату та соцвідрахування працівників, що згідно штати розпису відповідають професії за кодом 7233 відображені в обліку ТОВ «АРМ -ЕКО» і такі витрати не відшкодовані ФОП ОСОБА_1 при розрахунку вартості підрядних робіт. За наведеного, отримання позивачем послуг від ФОП ОСОБА_1 не може вважатися таким, що спрямоване на отримання доходу. За сукупністю наведеного, сторона відповідача доводила, що податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає.

Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження доходів є необґрунтованими і алогічними.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до переконання, що господарські операції між позивачем та його контрагентом ТОВ «Пром Гарант Плюс» були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач відносив витрати з придбання послуг у ФОП ОСОБА_1 на собівартість продукції, яку позивач реалізовував для третіх осіб (а.с.102-110, 126-223 том 6). Даною та іншою долученою до матеріалів справи документацією також підтверджено одержання позивачем позитивного економічного результату від отримання таких послуг.

За наведеного судом першої інстанції зроблено висновок, що твердження відповідача про відсутність економічного ефекту від залучення позивачем ФОП ОСОБА_1 до власної виробничої діяльності не відповідає фактичним обставинам справи та є надуманими.

Відповідно і висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.14.1.231 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України є протиправними.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 08.11.2018 по 05.12.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки TOB «АРМ -ЕКО», , номер телефону (0362) 68-21-95, податкового законодавства за період з 01.07.2016 р. по 30.06.2018 р., валютного - за період з 01.07.2016 р. по 30.06.2018 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 0.07.2016 р. по 30.06.2018 р.» №2732/17-00- 4-01/33001226 від 19.12.2018 (а.с.15-84 том 1).

Позивач подавав письмові заперечення на Акт перевірки, які відповідачем відхилені (а.с.9-11 том 7).

08.01.2019 на підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

№, яким ТОВ "АРМ-ЕКО" донараховано суму грошового зобов`язання за платежем: "податок на додану вартість" в розмірі 7058,00 грн., в тому числі 5646,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 1412,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.88-89 том 1);

№, яким ТОВ "АРМ-ЕКО" донараховано суму грошового зобов`язання за платежем: "податок на прибуток підприємств" в розмірі 1960103,00 грн., в тому числі 1306735,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 653368,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.85-86 том 1 );

№, яким ТОВ "АРМ-ЕКО" зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2018 року на 1287729,00 грн. (а.с.87 том 1).

Вказані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі висновків акту перевірки про встановлення таких порушень:

- п.185.1. ст. 185, пп. «а» п. 198.1, п.198.3 ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 розділу III Податкового кодексу України, в результаті чого TOB «АРМ -ЕКО» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 5646,00 грн. в т.ч. за листопад 2016року на суму 3581,00 грн, за грудень 2016року на суму 990,00 грн, за квітень 2017року на суму 1075,00 грн.;

- пп.14.1.231 п. 14.1 ст.14, п.44.1, п. 44.2 ст.44, пп.134.1.1, п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.3 ст.1, п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 №88, п.5 П(С)БО 15 «Дохід», П(с)БО 11 «Зобов`язання», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, ПСБО 16 «Витрати», який затверджено наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 №318, в результаті чого TOB «АРМ -ЕКО» занижено податок на прибуток на загальну суму 1306735,00 грн., в тому числі за 3 квартал 2016 року - 200434,00 грн., за 4 квартал 2016 року - 330472.00 грн., за 1 квартал 2017 року - 100049,00 грн., за 2 квартал 2017року - 154930,00 грн., за 3 квартал 2017року - 213341.00 грн., за 4 квартал 2017року - 307509,00 грн. та завищення від`ємного значення по податку на прибуток за півріччя 2018 року на суму 1287729,00 грн. (а.с.79 том 1).

При цьому, висновки щодо заниження позивачем податку на прибуток та завищення від`ємного значення по податку на прибуток ґрунтуються на твердженнях про заниження задекларованих доходів в результаті того, що позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з придбання у ТОВ «Фаворит 15» автонавантажувача, у ТОВ «Пром Гарант Плюс» бензину А-92 Energy по скреч-картках, (тобто занижено доходи від безоплатно отриманих ТМЦ, які відображені в бухгалтерському обліку позивача, як придбані у ТОВ «Фаворит 15» та ТОВ «Пром Гарант Плюс»), а також про недоцільність залучення ФОП ОСОБА_1 до господарської діяльності позивача. А висновки щодо заниження податку на додану вартість ґрунтуються на твердженнях про завищення податкового кредиту в результаті відображення податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Пром Гарант Плюс».

Так, перевіркою встановлено наступні ознаки нереальності операцій: декларації з податку на прибуток ТОВ «Фаворит 15» за 2016 рік та за 2017 рік не подані; остання податкова декларація з податку на додану вартість подана до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області за березень 2017 року; фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва 2016року та 2017року ТОВ «Фаворит 15» до ДПІ не подано, що свідчить про відсутність у підприємства активів, зокрема основних засобів, запасів, необхідних для здійснення господарської діяльності; Згідно аналізу Єдиного реєстру податкових накладних та бази «Митниця» встановлено придбання реалізацію ТОВ «Фаворит15» товарів різної номенклатури, а саме придбання (імпорт) одного автонавантажувача моделі LINDE, а реалізовано два автонавантажувача зазначеної моделі; відповідно до декларації з податку на додану вартість та додатків до неї, поданої ТОВ «Фаворит 15» до ДПІ за місцем обліку, не встановлено придбання товарів (робіт, послуг) у неплатників ПДВ; аналізом встановлено, що ТОВ «Фаворит 15» не маючи в наявності трудових ресурсів, основних фондів та виробничих потужностей за 2016рік та 2017рік декларувало придбання та реалізацію; наявність кримінального провадження №0003128 від 03.10.2017, за фактом формування невстановленою групою осіб «штучного» податкового кредиту для підприємств експортерів продукції, які в подальшому отримують безпідставне право на бюджетне відшкодування, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 212, ч. 2 ст.205 КК України.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Згідно з пунктом 38.1. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час існування відповідних правовідносин) об`єктом оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №998-XIV від 16.07.1999 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат. Для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати коштів.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затверджено наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно із п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

За правилами пункту 7 П(С)БO 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати ж, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач згідно акту перевірки зробив висновки, що задекларована позивачем господарська операція із придбання у ТОВ «Фаворит 15» автонавантажувача LINDE вартістю сумі 216666,67 грн., не відбулася у дійсності, а надані первинні документи не опосередковувались реальним рухом активів. При цьому ТМЦ, ідентичні задекларованим ТОВ «АРМ-ЕКО» по взаємовідносинах із ТОВ «Фаворит 15», були в наявності та використовуються в господарській діяльності ТОВ «АРМ-ЕКО», що підтверджується даними регістрами бухгалтерського обліку та первинними документами. Оскільки, перевіркою встановлено, що у ТОВ «АРМ-ЕКО» відсутні первинні бухгалтерські документи з належним чином оформленими обов`язковими реквізитами, які опосередковують отримання активів (Автонавантажувача LINDE), тобто ідентифікують джерело походження, виробників/ постачальників, тому Автонавантажувач LINDE вартістю сумі 216666,67 грн. є таким, що безоплатно отриманий. Оскільки ж надходження автонавантажувача призвело до зростання власного капіталу ТОВ «АРМ-ЕКО», тому безоплатно отримані активи загальною вартістю 216 666,67 гри. є доходом у розумінні п. 5 П(С)БО 15 «Доходи». Відповідно, і відображення ТОВ «АРМ-ЕКО» грошового зобов`язання перед ТОВ «Фаворит 15» у 2016 році на загальну суму без ПДВ 216666,67 грн. кваліфіковано як порушення вимог п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання». Що стосується податкового кредиту з ПДВ по даній операції, то такий ТОВ «АРМ-ЕКО» не фактично нараховувався, позаяк в жовтні 2018 року позивач самостійно відкорегував податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «Фаворит 15» на суму 43333,33 грн.

На спростування висновків відповідача в частині, що стосується господарських операцій з ТОВ «Фаворит-15», позивачем надано суду посвідчені копії документів, якими такі операції оформлені і які надавались відповідачу під час податкової перевірки, що останнім не заперечується.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №674 від 30.11.2016 ТОВ «Фаворит 15» зобов`язувалося передати позивачу автонавантажувач INDE, модель Н35Т, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а позивач зобов`язувався його прийняти та оплатити (а.с.90- том 1). На виконання умов пункту 4.1 договору, позивач здійснив на користь ТОВ «Фаворит 15» авансові платежі в розмірі 260000,00 гри. (з урахуванням ПДВ )(а.с.91-93 том 1). За видатковою накладною №46822 від 29.12.2016 ТОВ «Фаворит 15» передало, а позивач прийняв автонавантажувач LINDE, модель І35Т, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.100). Перевезення автонавантажувача здійснювалося безпосередньо позивачем, що підтверджується подорожнім листом № 0000199 від 29.12.2016 (а.с.101). Факт ввезення ТОВ «Фаворит 15» на миту територію України автонавантажувача INDE, модель Н35Т, 2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 підтверджується вантажно-митною декларацією №205070000/2016/050774 від 23.12.2016 (а.с.102-103 том 1). Вищезгаданий автонавантажувач був зареєстрований за позивачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію великотонажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 29.03.2017 (а.с.104 том 1).

Господарська операція відображена в бухгалтерському обліку позивача (а.с.105 том 1).

Крім цього ТОВ «Фаворит 15» на суми ПДВ виписало для позивача податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН (а.с.94-100 том 1).

За правилами п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час існування відповідних правовідносин), об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу вимог п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п.198.2. цієї статті, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

А за правилами пункту 198.6. цієї статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

На спростування висновків відповідача в частині, що стосується господарських операцій з ТОВ «Пром Гарант Плюс», позивачем надано суду посвідчені копії документів, якими такі операції оформлені і які надавались відповідачу під час податкової перевірки, що останнім не заперечується.

Так, відповідно до договору поставки №88 від 29.09.2016 ТОВ «Пром Гарант Плюс» зобов`язувалося поставляти позивачу в особі його філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» товар відповідно до накладних, а позивач в особі його філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» зобов`язувався його прийняти та оплатити. За умовами пункту 1.5. договору, відпуск товару здійснюється за довірчими документами (скреч картками) (а.с.106-108 том 1).

Згідно з видатковою накладною №0129/0000303 від 18.10.2016 ТОВ «Пром Гарант Плюс» поставило для позивача в особі його філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» бензин А-92 Energy в кількості 300 л на загальну суму 6150,00 грн. (а.с.111 том 1). У специфікації №0129/0000303-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до даної видаткової накладної зазначено номінал, кількість та номери переданих скретч-карток (а.с.111 том 1 на звороті ). Банківською випискою від 18.10.2016 підтверджено оплату товару (а.с.110 том 1).

Згідно з видатковою накладною №0129/0000528 від 02.11.2016 TOB «Пром Гарант Плюс» поставило для позивача в особі його філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» бензин А-92 Energy в кількості 200 л на загальну суму 4200,00 грн. (а.с.117 том 1). У специфікації №0129/0000528-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до даної видаткової накладної зазначено номінал, кількість та номери переданих скретч-карток (а.с.117 том 1 на звороті). Банківською випискою від 02.11.2016 підтверджено оплату товару (а.с.115 том 1).

Згідно з видатковою накладною №0129/0000703 від 18.11.2016 ТОВ «Пром Гарант Плюс» поставило для позивача в особі його філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» бензин А-92 Energy в кількості 300 л на загальну суму 6300,00 грн. (а.с.118 том 1). У специфікації №0129/0000703-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до вказаної видаткової накладної зазначено номінал, кількість та номери переданих скретч-карток (а.с.118 том 1 на звороті). Банківською випискою від 18.11.2016 підтверджено оплату товару (а.с.116 том 1).

Згідно з видатковою накладною №0129/0001010від 13.12.2016 ТОВ «Пром Гарант Плюс» поставило для позивача в особі його Філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» бензин А-92 Energy в кількості 300 л на загальну суму 6300,00 грн. (а.с.125 том 1). У специфікації So 0129/0001010-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до даної видаткової накладної зазначено номінал, кількість та номери переданих скретч-карток (а.с.125 том 1 на звороті). Банківською випискою від 12.12.2016 підтверджено оплату товару (а.с.124 том1).

Згідно з видатковою накладною №0129/0000081 від 12.01.2017ТОВ «Пром Гарант Плюс» поставило для позивача в особі його Філії «АРМ-ЕКО ЛІФТ» бензин А-92 Energy в кількості 300 л на загальну суму 6450,00 грн.(а.с.130 том 1). У специфікації №0129/0000081-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до вказаної видаткової накладної зазначено номінал, кількість та номери переданих скретч-карток (а.с.130 том 1 на звороті ). Банківською випискою від 12.01.2017 підтверджено оплату товару (а.с.129 том 1).

Крім цього ТОВ «Пром Гарант Плюс» на суми ПДВ виписало для позивача податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН (а.с.112-113,119-122,126-127,131-132 том 1).

Підтвердженням отримання бензину А-92 Energy позивачем в особі його філії «АРМ- ЕКО ЛІФТ» є також звіти про списання палива з доданими до них фіскальними чеками РРО (а.с.140-147 том 1).

Господарська операція відображена в бухгалтерському і складському обліку позивача (а.с.133-139 том 1).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські операції між позивачем та його контрагентом ТОВ «Пром Гарант Плюс» були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Колегія суддів звертає увагу, що формування податкового кредиту є правом окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом інших осіб, їх звітності та податкової дисципліни. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або встановлено порушення податкового законодавства з боку контрагента, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів, які на думку податкового органу є "сумнівними" чи "фіктивними" суб`єктами господарювання.

Поряд з цим, перевіркою та судом не встановлено жодних фактів, які б свідчили про те, що діяльність позивача спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

З огляду вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що в діях позивача, як платника податку, не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, доцільності та діловій меті здійснення господарської діяльності, що підтверджується наявністю належним чином оформлених та досліджених судом документів.

Щодо посилань апелянта по господарських операціях позивача з ФОП ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна бути пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, повинна бути спрямована на отримання доходу та спричиняти реальні зміни майнового стану.

Висновки відповідача щодо відповідних господарських операцій ґрунтуються на тому, що перевіркою неможливо підтвердити факт замовлення ТОВ «АРМ ЕКО» та отримання від ФОП ОСОБА_1 послуг складання обладнання харчового та ресторанного бізнесу та виготовлення комплектуючих для ліфтового обладнання на загальну суму 8302474 грн., в т.ч.: II півріччя 2016 року, 2709962 грн., 2017 рік 4304783 грн., І півріччя 2018 року 1287729 грн. та їх господарський сенс.

Так, в акті перевірки, результати якої оскаржуються, податковим органом зазначено, що ТOB «АРМ-ЕКО» для виготовлення металевих виробів для обладнання харчового бізнесу та комплектуючих до ліфтового обладнання, залучало ФОП ОСОБА_1 на умовах підряду і позивачем до перевірки було представлено акти надання послуг, які складені на виконання умов договорів підряду. При цьому, ФОП ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «АРМ-ЕКО» з 30.07.2014, обіймає посаду начальника виробництва і відповідно до табелів обліку робочого часу працює на умовах повної зайнятості. Поряд з цим, штатними розписами ТОВ «АРМ-ЕКО» передбачена достатня кількість штатних одиниць, які працюють на посадах слюсаря з механоскладальних робіт на умовах повної зайнятості. Відповідно, залучення сторонніх осіб до складання обладнана для харчового бізнесу та виготовлення комплектуючих до ліфтового обладнання не є доцільним. Крім того, такі послуги надавалися в приміщеннях ТОВ «АРМ-ЕКО», і витрати на утримання таких приміщень понесені безпосередньо TOB «АРМ-ЕКО», а ФОП ОСОБА_1 не відшкодовані при розрахунку вартості підрядних робіт. За таких обставин, на переконання відповідача отримання позивачем послуг від ФОП ОСОБА_1 не може вважатися таким, що спрямоване на отримання доходу.

Як підтверджено матеріалами справи, ФОП ОСОБА_2 надавав позивачу послуги з виготовлення (складання) металевих виробів для обладнання харчового та ресторанного бізнесу та комплектуючих до ліфтового обладнання відповідно до договорів підряду, які пред`являлися до перевірки відповідачу, що ним не заперечується (а.с.181-183 том 1).

До матеріалів справи долучено акти надання послуг, які складені на виконання умов вищенаведених договорів (а.с.189-250 том 1, а.с.1-25 том 2) і такі акти надавались до перевірки відповідачу, що ним і не заперечується.

Крім того, позивачем долучено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), акти прийомки-передачі на обробку, акти передачі комплектуючих та звіти про продукцію, які підтверджують рух матеріалів від позивача до ФОП ОСОБА_1 , і передачу ним готової продукції як результату виконання робіт (надання послуг)(а.с.26-250 том 2, а.с.1-250 том 3, а.с.1-250 том 4, а.с.1-250 том 5, а.с.1-83 том 6).

Відповідачем визнається той факт, що ФОП ОСОБА_1 є зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності, звітується належним чином і декларує свої доходи. Жодних розбіжностей щодо обліку ним доходів, отриманих від позивача в рамках надання послуг підряду не виявлено.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач відносив витрати з придбання послуг у ФОП ОСОБА_1 на собівартість продукції, яку позивач реалізовував для третіх осіб (а.с.102-110, 126-223 том 6). Даною та іншою долученою до матеріалів справи документацією також підтверджено одержання позивачем позитивного економічного результату від отримання таких послуг.

Колегія суддів прийшла до висновку, що твердження відповідача про відсутність економічного ефекту від залучення позивачем ФОП ОСОБА_1 до власної виробничої діяльності не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи, відповідно і висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.14.1.231 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України є протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки ним застосовано закони, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 460/143/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. В. Кухтей
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 08.08.2019 року