Справа № 580/2090/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року справа № 580/2090/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, щодо не прийняття останнім рішення у вигляді наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області при розгляді заяви від 17.05.2019 року за №Д-3206/0/94-19;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву від 17.05.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10,54 га в оренду терміном на 10 років для сінокосіння та випасання худоби в адміністративних межах Медведівської сільської ради (за межами населеного пункту) Чигиринського району Черкаської області- та прийняти один із відповідних наказів, передбачених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України;

- стягнути з відповідача суму в розмірі 1921 грн., моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень внаслідок протиправної бездіяльності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що відповідач за наслідками розгляду клопотання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою не прийняв жодного наказу, а надіслав лист про розгляд заяви.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка на яку претендує позивач передбачена для передачі у комунальну власність Медведівській сільській об`єднаній територіальній громаді.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

17 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою вх. №Д-3206/0/94-19 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 10,54 га в оренду для сінокосіння та випасання худоби терміном на 10 років в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом від 13.06.2019 №2117/0/95-19 повідомило позивача, що земельна ділянка на яку претендує позивач передбачена для передачі у комунальну власність Медведівській сільській об`єднаній територіальній громаді.

Також повідомлено, що після передачі земельної ділянки у комунальну власність позивач вправі звернутись до Медведівської сільської об`єднаної територіальної громади з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, з огляду на вищевказану норму вбачається, що за наслідком розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідний орган має два альтернативні варіанти правомірної поведінки, а саме:

- надати дозвіл;

- надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду яких суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, наданий відповідачем лист, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача вчинити певні дії суд зазначає, що в силу п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Повноваження суду щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, прямо передбачені в ч. 3 ст. 245 КАС України.

В рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, в тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що за посиланням позивача він переніс моральні страждання.

Однак, в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження заподіяння моральної шкоди, оскільки доказів цьому не надано і вони відсутні в матеріалах справи. При цьому, сама по собі констатація факту про нанесення моральної шкоди позивачу не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та наслідками, які настали.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 17.05.2019 за №Д-3206/0/94-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (місцезнаходження: вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, Черкаська обл., 18000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17.05.2019 за №Д-3206/0/94-19 та прийняти рішення у формі наказу про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10,54 га в оренду терміном на 10 років для сінокосіння та випасання худоби в адміністративних межах Медведівської сільської ради (за межами населеного пункту) Чигиринського району Черкаської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суддею.

Суддя В.В. Гаращенко