Справа № 260/357/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року м. Ужгород№ 260/357/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

представників позивача - Резуненко О.А., Гнатик Р.О.,

представників відповідача - Василенко І.Ю., Мартинич М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" (вул. Східна, буд. 5, с. Великі Лази, Закарпатська область, 89440, ) до Закарпатської митниці ДФС (вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, 88000, ) про визнання незаконним рішення про коригування митної вартості товару, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 серпня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено 12 серпня 2019 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товару UA305200/2019/000051/2 від 21.02.2019 року та картку відмови № UA305200/2019/00058 (прийнятої у зв`язку з цим); 2) судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 10 травня 2019 року призначено судове засідання з розгляду даної адміністративної справи.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що митним брокером позивача - Братасюк С. М. була надана до митного оформлення на Закарпатську митницю ДФС митного посту «Мукачево» і зареєстрована електронна декларація UA305200/2019/015525. До Закарпатської митниці ДФС, також було надіслане електронне повідомлення, що до даної ВМД доданий платіжний документ та акт експертної оцінки. У відповідь на вказане відповідач надав картку відмови UA305200/2019/00058, у зв`язку з тим, що митним органом надано рішення про визначення митної вартості від 21.02.2019 року UA305200/2019/000051/2. Вважає, що митним органом незаконно та безпідставно відкинуті (не застосовано) всі попередні методи визначення митної вартості та застосовано резервний метод, згідно з якого згенеровано системою АСАУР індикатор ризику по вартості на рівні 34 774,50 євро. Зазначає, що зауваження висловлені відповідачем в рішенні про корегування митної вартості, є формальними та таким, що спрямовані на спробу обґрунтування законності застосувати резервний метод визначення митної вартості автомобіля, при цьому уникаючи, не враховуючи подані декларантом належні та допустимі докази вартості автомобіля.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що за результатами розгляду запиту, з урахуванням поданих документів, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товару з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари (числовий індикатор, згенерований АСАУР для даного транспортного засобу), митне оформлення яких вже здійснено, у митниці виник сумнів у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару. Вказує, що додаткові документи на запит митниці декларантом надано не було. Право на проведення консультації з органом доходів і зборів відповідно до частини 5 ст. 55 МКУ декларант не використав. У зв`язку з цим, 21.02.2019 митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості UA305000/2019/000051/2. Зазначає, що для визначення митної вартості товару при прийнятті вказаного рішення митницею перший (основний) метод (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався у зв`язку з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару. Звертає увагу, що оскільки декларантом не було надано банківські платіжні документи про сплату рахунку, що стосуються оцінюваного товару, а також у зв`язку з наявністю у митниці сумніву у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару (оскільки її рівень був значно нижчим за числовий індикатор, згенерований АСАУР безпосередньо для даного транспортного засобу, а також з урахуванням значної кількості не відповідностей у поданих до митного оформлення документах), при прийнятті рішення про коригування митної вартості метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовувався з обґрунтованих причин.

Представники позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити з мотивів, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти задоволення таких заперечили та просили суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.12.2018 року на адресу підприємства ТОВ «Євро Континент», згідно зовнішньо-економічного договору (контракту) між англійською компанією «AUTO EXPORT EAST LTD» та фірмою «Євро Континент», надійшов вантаж - легковий автомобіль, такий що був у використанні в країнах Європейського Союзу, марки LEXUS, модель NX300H, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 .

19.02.2019р. декларантом було подано до митного оформлення митну декларацію № UA305200/2019/014131 на товар - легковий автомобіль LEXUS NX300h 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , на адресу ТОВ "Євро Континент" з метою випуску його у вільний обіг.

Фактурна вартість - 17700 євро, заявлена за першим методом декларантом на умовах поставки DAF Ужгород митна вартість товару також - 17700 євро (еквівалент 545092,79 грн).

Під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО «Інспектор» для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 згенеровано числовий індикатор вартості на рівні 34 774,50 євро.

В рамках виконання митних формальностей, згенерованих АСАУР, посадовою особою, що здійснювала митне оформлення, 20.02.2019 р. направлено електронний запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення митної вартості товару.

Спеціалізованим підрозділом митниці здійснено перевірку заявленої митної вартості вищезазначеного товару та наданих для її підтвердження документів.

За результатами розгляду запиту, з урахуванням поданих документів, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товару з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари (числовий індикатор, згенерований АСАУР для даного транспортного засобу), митне оформлення яких вже здійснено, у митниці виник сумнів у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару.

Також, в процесі перевірки даного митного оформлення було виявлено наступні невідповідності:

- декларантом невірно зазначено країну відправлення товару, оскільки згідно даних автотранспортної накладної (CMR) та рахунку-фактури відправлення було здійснено зі Словаччини, а згідно поданої МД країною відправлення вказано Великобританію.

- згідно наведених у МД даних (графа 34), країною походження товару вказано Японію, однак даний факт не підтверджений поданими документами, а в рахунку-фактурі країною походження вказано Європейський Союз.

- разом з митною декларацією до митного оформлення подано експертний висновок щодо вартості товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, однак в експертному висновку в описі товару вказано тип двигуна - гібрид (бензин, електрика) і потужність двигуна 114кВт, а згідно поданої митної декларації тип двигуна - бензин, потужність двигуна - 210 кВт.

- також, в експертному висновку цифрова копія аналогу (фототаблиця), який взято за основу при розрахунку вартості є неналежної якості, що унеможливлює аналіз параметрів та характеристик даного аналогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, органом доходів і зборів здійснено запит додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) за наявності, платіжні/бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) інші документи за бажанням декларанта, які б підтверджували заявлену митну вартість товару.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Додаткові документи на запит митниці декларантом надано не було, що підтверджується копією повідомлення декларанта про відмову у поданні додаткових документів.

Правом на проведення консультації з органом доходів і зборів відповідно до ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України декларант не використав.

На підставі вищенаведеного відповідачем 21.02.2019 р. було прийнято рішення про коригування митної вартості UA305000/2019/000051/2.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України ).

Суд погоджується з відповідачем, що оскільки декларантом не було надано банківські платіжні документи про сплату рахунку (платіжний документ до митного оформлення не подавався, так само не був поданий також і в рамках 10-денного терміну подання додаткових документів для підтвердження митної вартості), що стосуються оцінюваного товару, а також у зв`язку з наявністю у митниці сумніву у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару (оскільки її рівень був значно нижчим за числовий індикатор, згенерований АСАУР безпосередньо для даного транспортного засобу, а також з урахуванням значної кількості невідповідностей у поданих до митного оформлення документах), при прийнятті рішення про коригування митної вартості метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовувався з обґрунтованих причин.

Відповідно до ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З огляду на викладене вище, заявлену митну вартість товару було скориговано із застосуванням резервного методу на підставі цінової інформації (34774,50 євро), згенерованої АСАУР для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 . Таким чином, визначена за резервним методом митна вартість вказаного товару склала 34774,50 євро.

Так, згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зокрема має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 3 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення; у разі якщо документи, подані декларантом, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як зазначалось вище, після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 361 МК України, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів.

Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 337 МК України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МК України подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато -логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Наказом Міністерства фінансів України від 31 липня 2015 року № 684, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2015 р. за № 1021/27466 затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю (далі - Порядок).

Вказаний Порядок розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) під час митного контролю та митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій.

Цей Порядок встановлює єдиний підхід до здійснення органами ДФС (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.

Згідно вказаного Порядку, Автоматизований контроль із застосуванням системи управління ризиками (СУР) здійснюється із використанням інформаційних технологій, у тому числі автоматизованою системою управління ризиками (АСАУР).

Профілі ризику (опис будь-якого набору ризиків, у тому числі визначених комбінацій індикаторів ризику, що є результатом збору, аналізу та систематизації інформації;) залежно від можливості автоматизації їх застосування можуть бути документальними (неавтоматизований контроль із застосуванням СУР) або електронними (автоматизований або комбінований контроль із застосуванням СУР).

Електронні профілі ризику розробляються центральним підрозділом з питань координації застосування СУР. Електронний профіль ризику застосовується у всіх митницях (митних постах) ДФС, якщо інше не визначено самим профілем ризику.

Рішення про схвалення та введення в дію електронних профілів ризику, змін до них, припинення дії електронних профілів ризику приймається Експертною комісією із застосування системи управління ризиками, яка утворюється ДФС (далі - Експертна комісія).

Електронні профілі ризику доводяться до митниць ДФС у вигляді поновлень АСМО або іншого ПІК ДФС. Електронні регіональні профілі ризику доводяться до митниць ДФС також у вигляді примірника паспорта профілю ризику.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю.

При застосуванні АСМО або іншого ПІК ДФС для митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів перелік митних формальностей за результатами застосування СУР формується за допомогою інформаційних технологій, за результатами автоматизованого контролю із застосуванням СУР, а також доповнюється/коригується митницею (митним постом) ДФС за результатами проведення комбінованого та/або неавтоматизованого контролю із застосуванням СУР шляхом оцінки ризику відповідно до документальних профілів ризику, орієнтувань, переліків індикаторів ризику, методичних рекомендацій, у тому числі за результатами аналізу поданих для митного контролю документів (їх копій), відомостей, результатів застосування технічних засобів митного контролю, а також на підставі вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Судом встановлено, що в даному випадку, витребування додаткових документів було викликано:

- наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а саме: наявністю невідповідностей у поданих до митного оформлення документах (митній декларації, декларації митної вартості, транспортного документу - щодо умов поставки, країни походження, країни відправлення, а також невідповідності в експертному висновку); подані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема платіжний документ про сплату за оцінюваний товар був відсутній.

- виникнення у митниці сумніву у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару, оскільки її рівень був значно нижчим за числовий індикатор, згенерований АСАУР безпосередньо для даного транспортного засобу (не для ідентичного чи аналогічного, а саме для безпосередньо оцінюваного товару). Водночас вказане спрацювання системи АСАУР під час митного оформлення не залежить від особистої волі інспектора та має під собою вагоме підґрунтя (як фактичне так і нормативне), а використання цього спрацювання автоматизованої системи є обов`язковим згідно чинного законодавства з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 64 цього Кодексу (тобто з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ)).

Відповідно до ч. 2 ч. 3 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно; у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі наведених норм Митного кодексу України, у зв`язку із не підтвердженням використаних декларантом відомостей та неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана.

На підставі поданих до митного оформлення документів митним органом було застосовано для визначення митної вартості 6 - резервний метод, у зв`язку із неможливістю застосування попередніх методів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна бути заснована на дійсній вартості товару, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Посилання позивача на митну вартість яка значно відрізнялась від цінової інформації, яка міститься в базі даних ДФС вказує на ознаки відсутності визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції, що вказує на необхідність додаткового обґрунтування заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що метод 2 не застосовувався у зв`язку із відсутністю інформації щодо вартості ідентичного товару (зокрема відсутності інформації щодо визначених ст.59 МК України критеріїв). Метод 3 не застосовувався у зв`язку із відсутністю інформації щодо вартості подібного товару (зокрема відсутності інформації щодо визначених ст.60 МК України критеріїв). Метод 4 не застосовувався у зв`язку із відсутністю інформації необхідної для застосування віднімання вартості. Метод 5 не застосовувався у зв`язку із відсутністю інформації необхідної для застосування додавання вартості.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 та ст. 64 МК України митним органом було застосовано 6 резервний метод у зв`язку із наявністю у митного органу цінової інформації.

При цьому, у відповідності до п.4 ч.2 ст.55 МК України, у рішенні про коригування митної вартості зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товарів.

При визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята проаналізована (тобто, при порівнянні подібних товарів мало місце урахування розміру партії, вид контракту, репутація торговельної марки, а також інформація прайс-листів з офіційного сайту виробника товарів) цінова інформація ЄАІС.

Зазначене узгоджується із положеннями статті 64 МКУ, згідно яких митна вартість повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Також, відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України , а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, суд звертає увагу, що в даному випадку декларантом при наявності певних відомостей у товаросупровідних документах, що подавались до митного оформлення, до митної декларації занесено зовсім інші відомості, документальне підтвердження для яких відсутнє.

Крім цього, декларування країни походження товарів здійснено декларантом позивача із заповненням графа 34 «Код країни походження» у відповідності до положень Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684 (далі - Порядок №651), яким зокрема передбачено: «У лівому підрозділі «а» графи зазначається відповідно до класифікації країн світу літерний код альфа-2 країни походження товару, описаного в графі 31 МД і класифікованого згідно з УКТ ЗЕД у графі 33 МД.

Якщо представлені документи не вказують на конкретну країну походження товару, а містять інформацію про походження товару з країн Європейського Співтовариства, то в графі зазначається «EU».

Якщо документи вказують на країни походження товарів, які належать до Європейського Співтовариства, але законодавством не передбачена необхідність визначення конкретної країни походження товару, допускається зазначення коду «EU».

Якщо країна походження - невідома, то в графі зазначається « 00»».

При цьому, у відповідності до Порядку № 651 та наказу Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» у графі 44 митної декларації здійснено посилання на код документу про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України, а саме, « 0862» (декларація про походження товару) та його реквізити № 053-2018 від 21.12.2018.

Відповідно до заявлених декларантом позивача відомостей про країну походження інформація у графі 34 митної декларації (JP) не співпадає з інформацією у декларації про походження, здійсненої експортером (EU).

У зв`язку з вищенаведеним, суд звертає увагу, що у відповідності до положень частини другої статті 48 «Підстави для відмови у випуску товару» МК України, товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Так, у відповідності до статті 36 «Визначення країни походження товару» МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом (у статті 40 МК України).

Відповідним переліком виробничих і технологічних операцій, за якими визначається країна походження товару, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 144, до товару, товарної позиції 8703 згідно УКТ ЗЕД, якою декларантом позивача задекларовано транспортний засіб у графі 33 митної декларації, такі критерії достатньої переробки, як правило адвалорної частки та виконання виробничих і технологічних операцій, не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, до товару, що відноситься до товарної позиції 8703 згідно УКТ ЗЕД застосовується правило, згідно з яким товар вважається підданим достатній переробці, якщо в результаті його переробки змінено класифікаційний код товару згідно з УКТ ЗЕД на рівні будь-якого з перших чотирьох знаків.

Також, разом з митною декларацією до митного оформлення подано експертний висновок щодо вартості товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, однак в експертному висновку в описі товару вказано тип двигуна - гібрид (бензин, електрика) і потужність двигуна 114кВт, а згідно поданої митної декларації тип двигуна - бензин, потужність двигуна - 210 кВт.

Крім того, судом встановлено, що в експертному висновку цифрова копія аналогу, який взято за основу при розрахунку вартості є неналежної якості, що унеможливлює аналіз параметрів та характеристик даного аналогу.

Відповідно до розділу 4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.03 № 142/5/2092, на основі якої здійснюються всі цінові експертні висновки, усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта (експертного дослідження), зазначаються з посиланням на джерело їх отримання. Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки.

Суд звертає увагу, що у наданому до митного оформлення висновку експерта середня ціна КТЗ (колісного транспортного засобу), на якому власне ґрунтується подальший розрахунок вартості, береться експертом саме з цифрової копії аналогу (фототаблиці), неналежна якість якого унеможливлює прочитання та ідентифікацію цього документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" (вул. Східна, буд. 5, с. Великі Лази, Закарпатська область, 89440, ) до Закарпатської митниці ДФС (вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, 88000, ) про визнання незаконним рішення про коригування митної вартості товару - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець