Справа № 826/23812/15
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
31 липня 2019 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів Ганечко О. М., Шурка О. І.,
за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу, зобов`язання вчинити дії.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року скасовано, адміністративний позов задоволено повністю.
В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року залишено без змін.
В судове засідання учасники процесу повідомлені належним чином, не з`явилися, що не перешкоджає вирішенню спірного питання.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, суд апеляційної інстанції приходить висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 87 КАС України, в редакції на час ухвалення постанови Київського ААС від 23.05.2017, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать:
1) витрати на правову допомогу;
2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;
4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Згідно зі ст.90 КАС України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (Ст. 94 КАС України).
Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Згідно зі статтею 91 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З аналізу статті 91 КАС вбачається, що питання розміру компенсацій витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пункту 5 Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
Суд зазначає, що з аналізу пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590, вбачається, що витрати, в тому числі, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, відшкодовуються особі, яка перебуває у відрядженні.
Службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства (пункт перший Розділу першого Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 року № 362).
Приписами статті 121 КЗпП України передбачено, що працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
Добові витрати це окремий вид витрат на харчування та фінансування інших власних потреб співробітника, понесені у зв`язку з його службовим відрядженням. Такі витрати виплачуються у разі поїздки працівника для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи, не менше ніж на добу.
Таким чином, добові витрати виплачуються працівникам, які направляються у службові відрядження.
Докази перебування позивача чи представника позивача у службовому відрядженні матеріали справи не містять.
Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі 818/1378/16.
Пересування в межах доби у іншу місцевість не є службовим відрядженням, у розумінні діючого законодавства, отже в цій частині заява задоволенню не підлягає.
За змістом норм КАС України вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Слід також зазначити, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Суд зазначає, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тією особами або особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи, представництво позивача здійснювалося адвокатом Бірюк Д. М. на підставі довіреності від 22.03.2016 НАТ 605450.
Крім того, в матеріалах адміністративної справи міститься акт прийому-передачі виконаних робіт за договором №2 від 10.08.2015 про надання правничої допомоги, копія ордеру серія КВ №114202 (т. 1 а.с.283-284).
Позивачкою надано розрахунок судових витрат, відповідно до якого визначено наступні витрати:
- судовий збір за подання позову до Окружного адміністративного суду м.Києва 974,40 грн + 9,74 грн (комісія банка) = 981.14 грн.
- судовий збір за подання позову до Київського апеляційного адміністративного суду 1071,41+10,71 (комісія банка) = 1082,12 грн.
- судовий збір за подання скарги до Вищого адміністративного суду на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду 22 грудня 2016 року 1600,00+16 (комісія банка) = 1616,00 грн.
- витрати на оформлення нотаріально посвідченої довіреності 339,00 грн.
- витрати на правову допомогу 7300,00 грн.
- поштові витрати 168,93 грн.
- витрати на технічне забезпечення (ксерокс, папір) 120,00 грн
- витрати на дорогу Миколаїв-Київ та Київ-Миколаїв 222,12 грн, 419,80 грн., 198,92 грн., 479,80 грн., 213,27 грн., 217,37 грн., 267,08 грн., 119,19 грн., 219,00. Всього: 2356,75.
На підтвердження понесених витрат, суду надано копії ордеру на надання правової допомоги та акту виконаних робіт, копії квитанцій поштових витрат, копії білетів та вказано ціль приїзду у Київ за наступні дати: 26.03.2016, 22.03.2016, 01.06.2016, 28.05.2016, 11.03.2016, 08.06.2016, 10.06.2016, 17.05.2017, 23.05.2017(судові засідання, особистий прийом у голови суду щодо розгляду справи, судові засідання - Київський апеляційний адміністративний суд, ознайомлення з матеріалами справи).
Однак, договору про надання правової допомоги, документів, що свідчать про оплату гонорару за вказаним договором матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01 травня 2017 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1450 грн.
Виходячи з викладеного, за годину роботи адвоката (60 хвилин) в судовому засіданні розмір компенсації становить 580 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 провів у судовому засіданні 09.06.2016 року 5 хвилини, інших засідань в судом апеляційної інстанції не проводилось, а тому розмір витрат на правову допомогу, які підлягають компенсації становить 48,30 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України (в редакції на час вчинення процесуальної дії) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною 2 цієї статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Частиною 3 статті 252 КАС України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.
Ураховуючи викладене вище у сукупності, на переконання колегії суддів, враховуючи участь представника в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи, складання представником апеляційної скарги, заяв, клопотань (а.с.148-150, 161-167, 179-182), які містяться в матеріалах справи, адвокатського запиту (а.с. 18), оплата послуг адвоката, яку просить відшкодувати позивач буде співмірною у розмірі 3000 грн.
Також стягненню підлягають витрати по сплаті судового збору з урахуванням постанови касаційного суду про часткове скасування постанови суду та закриття провадження у частині позовних вимог. Враховуючи що позивачем заявлено дві позовні вимоги, одна з яких задоволена, відшкодуванню підлягає сплачений судовий збір у розмірі 1023,12 грн (487,20 грн + 535,92 грн), що підтверджується квитанціями в матеріалах справи.
Витрати щодо касаційного розгляду справи судом апеляційної інстанції не підлягають розподілу.
Враховуючи те, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, то наявна необхідність прийняти додаткову постанову у справі про часткове задоволення заяви представника позивача щодо витрат на правничу допомогу та стягнення судових витрат.
Керуючись ст.ст. 8, 94, 160, 168, 196, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з питань судових витрат - задовольнити частково.
Доповнити постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
У резолютивній частині постанови суду вказати наступне:
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 09.08.2019