Справа № 620/1261/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1261/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача Акуленка В.М.,

представника відповідача Мірошниченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд визнати протиправними та скасувати пункт 3 і пункт 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.04.2019 №266 «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686Н3».

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що оскаржувані пункти наказу, якими позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі посадового окладу на суму 4370,00 грн. та позбавлено премії у повному обсязі за квітень 2019 року, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.04.2019 №266 «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686Н3» не встановлено, що саме з вини ОСОБА_1 державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за наявністю та законністю експлуатації гусеничного тягача МТЛБ №7686Н3.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 08.05.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та останню призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову - 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем, в установлений судом строк, подано до суду відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що службове розслідування, за результатами якого прийнято наказ притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності, було проведено у строк, визначений у відповідності до вимог Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95. Також відповідачем у відзиві зазначено, що службовим розслідуванням встановлено усі необхідні елементи для притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності, а саме: заподіяння шкоди вихід з ладу двигуна ЯМЗ-238 МТЛБ №7686Н3; протиправна поведінка у формі порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порадників, інструкцій та інших нормативно-правових актів; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, що відобразилось у невиконанні позивачем його прямих обов`язків; наявність вини у заподіянні шкоди. Щодо скасування наказу у частині преміювання позивача, то відповідач вважає, що вирішення такого питання належить до дискреційних повноважень Військової частини НОМЕР_1 .

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що висновки службового розслідування гуртуються на припущеннях, не мають підтвердження висновками відповідних експертиз щодо причини виходу з ладу двигуна ЯМЗ-238 МТЛБ №7686Н3 та вартості його ремонту або неможливості його відновлення. Щодо дискреційних повноважень відповідача у вирішенні питання про преміювання представник позивача зазначив, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира батареї ЗРАДН, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 12.02.2018 Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_3 (а.с.39).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.03.2019 №305 «Про призначення службового розслідування», на підставі рапорту від 18.03.2019 №115, майору медичної служби ОСОБА_3 , начальнику медичної служби Військової частини НОМЕР_1 наказано провести службове розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТ-ЛБ №76-86Н3 та до 25.03.2019 представити на затвердження акт проведення службового розслідування та проект наказу про результати службового розслідування (а.с.55,56).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.03.2019 №349 «Про перепризначення проведення службового розслідування», на підставі рапорту від 22.03.2019 №704, підполковнику ОСОБА_4 , заступнику командира військової частини з озброєння начальнику технічної частини Військової частини НОМЕР_1 наказано провести службове розслідування, призначене наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2019 №305, по факту виходу з ладу двигуна МТ-ЛБ №76-86Н3 та до 01.04.2019 представити на затвердження акт проведення службового розслідування та проект наказу про результати службового розслідування (а.с.57,58).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.03.2019 №398 «Про продовження терміну проведення службового розслідування», на підставі рапорту від 29.03.2019 №814, продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2019 №305, по факту виходу з ладу двигуна МТ-ЛБ №76-86Н3, до 10.04.2019 (а.с.59,60).

За результатами службового розслідування було складено акт службового розслідування, який затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 10.04.2019 (а.с.62-67).

У свою чергу, як вбачається з акту службового розслідування, був встановлений факт неналежного виконання службових обов`язків старшим лейтенантом ОСОБА_5 , майором ОСОБА_6 та старшиною ОСОБА_7 , що і призвело до порушення правил експлуатації МТЛБ AT № 7686 НЗ військовослужбовцями строкової служби - солдатом ОСОБА_8 та солдатом ОСОБА_9 .

Несвоєчасна робота щодо підтримки технічного стану гусеничного тягача, його готовності для виконання завдань за призначенням та бойової готовності підрозділу в цілому, безконтрольність за особовим складом військовослужбовців строкової служби призвело до виходу з ладу двигуна ЯM3-238 №509347 гусеничного тягачу МТЛБ №7686НЗ, зокрема, тимчасово виконуючий обов`язки командира дивізіону старший лейтенант ОСОБА_1 проявив халатність до своїх обов`язків та відсутність контролю за належним обслуговуванням техніки підрозділу.

Відповідно до відомості залишкової вартості від 10.04.2019 №15 вартість майна внаслідок виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ - нанесено збитки державі на суму 252012,14 грн. (а.с.68).

З метою недопущення подібних випадків у подальшому та відшкодування збитків запропоновано, зокрема, за порушення вимог статей 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недбале виконання службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що призвело до виходу з ладу двигуна ЯМЗ-238 МТЛБ №76-86 НЗ, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відповідно до пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95, притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі посадового окладу на суму 4370,00 грн.

Враховуючи вищевикладені результати службового розслідування, командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 було прийнято наказ від 10.04.2019 №266 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ», відповідно до якого: 1) за порушення вимог статей 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недбале виконання службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що призвело до виходу з ладу двигуна ЯМЗ-238 МТЛБ №76-86 НЗ, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відповідно до пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95, притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі посадового окладу на суму 4370,00 грн. (пункту 3); 2) відповідно до пункту 5 Розділу 16 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зокрема, командира батареї старшого лейтенанта ОСОБА_1 позбавлено премії у повному обсязі за квітень 2019 року (пункт 7) (а.с.77-82).

Вважаючи протиправними пункти 3 і 7 оскаржуваного наказу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).

Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

У свою чергу, згідно з Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (діє з 03.11.2017) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за № 1192/31060 (далі Інструкція № 440), остання визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.

Розділом XVIII Інструкції № 440 визначені особливості обліку пально-мастильних матеріалів, спеціальних рідин, спирту та технічних засобів служби пально-мастильних матеріалів.

Так, пунктом 10 розділу XVIII Інструкції № 440 встановлено, що отруйні технічні рідини видаються зі складу тільки особам, допущеним до роботи з ними, за наказом командира військової частини. Видача отруйних технічних рідин оформлюється накладною на видавання (здавання) або накладною (форма № З-3). На лицьовому боці накладної робиться надпис Отрута, а на зворотному одержувач ставить свій підпис про знання ним правил поводження з отруйними технічними рідинами.

В той же час, загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (далі - Положення № 243/95).

Відповідно до пункту 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктами 3, 4 Положення № 243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.

Пунктом 8 Положення № 243/95 встановлено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 10 Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (Розділ II «Обмежена матеріальна відповідальність»).

Згідно з пунктом 17 Положення № 243/95 командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У свою чергу приписами пунктів 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення № 243/95-ВР передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки. У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.

Розміри місячного грошового забезпечення визначаються відповідно до основних посадових окладів та окладів за військові (спеціальні) звання і процентних надбавок за вислугу років на день підписання наказу про притягнення до матеріальної

відповідальності (пункт 26 Положення № 243/95).

Пунктом 37 Положення № 243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до обмеженої матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у випадках, передбачених пунктом 3 Положення № 243/95, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою, а також вини у заподіянні шкоди.

Отже, щоб притягнути особу до обмеженої матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, визначених пунктом 3 Положення № 243/95, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка, за вказаним пунктом, може бути у формі умислу або необережності.

Аналізуючи положення пунктів 3, 10-15 Положення № 243/95, суд дійшов висновку, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до обмеженої матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, а тому, суд вважає, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.

Таким чином, для притягнення військовослужбовця до обмеженої матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Як вбачається з акту службового розслідування та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 10.04.2019 №266 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ», висновки про заподіяння старшим лейтенантом ОСОБА_1 матеріальної шкоди державі порушенням вимог статей 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недбалим виконанням службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що призвело до виходу з ладу двигуна ЯМЗ-238 МТЛБ №76-86 НЗ, не містять жодних посилань на фактичні обставини виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ саме через недбале виконання службових обов`язків позивачем.

Суд зауважує, що матеріали службового розслідування та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача, у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за належним обслуговуванням техніки підрозділу, державі було завдано збитки.

Як вбачається з акту службового розслідування, в ході його проведення та з особистих пояснень старшого солдата ОСОБА_11 було встановлено, що з 12 на 13 березня 2019 року він заступив у добовий наряд на МТЛБ АТ №76-86 НЗ механіком-водієм по посиленню варти на складах РАО Військової частини НОМЕР_1 . Під час прийому машини у солдата строкової служби і шляхом контрольного огляду виявив на масляному щупі перевищення норми мастила М6з10В в два рази більше за норму. Крім того колір мастила був кави з молоком, що відповідало підозрі на потрапляння охолоджуючої рідини в мастило. Про даний випадок він доповів командиру батареї капітану ОСОБА_12 (а.с.74).

З особистих пояснень командира батареї капітана ОСОБА_12 актом службового розслідування встановлено, що неодноразово на протязі перебування в районі проведення операції Об`єднаних сил з 21.08.2018 по 06.03.2019 усно по телефону ставив завдання старшині ОСОБА_7 та заступнику командира дивізіону з МПЗ майору ОСОБА_13 щодо підтримання в належному стані МТЛБ АТ №76-86 НЗ. Кожного тижня дані військовослужбовці доповідали засобами зв`язку, що МТЛБ АТ №76-86 ПЗ підтримується в належному стані, дорожні листи виписуються вчасно та заповнюються правильно. Після повернення 06.03.2019 підрозділу з району виконання завдань операції Об`єднаних сил, на посилення варти №2 почали знову заступати штатні механіки-водії. Під час прийому наряду 12.03.2019 старший солдат ОСОБА_14 доповів про наявність двох рівнів мастила в двигуні, про що капітан ОСОБА_12 доповів заступнику командира дивізіону з озброєння майору ОСОБА_15 та були вжиті заходи по евакуації машини до парку частини, після чого ним було встановлено наявність металевої стружки та охолоджувальної рідини марки М-40 в масленому фільтрі системи змазки двигуна (а.с.73).

Отже актом службового розслідування підтверджується, що наявність двох рівнів мастила в двигуні виявлено з 12 на 13 березня 2019 року старшим солдатом ОСОБА_16 , після чого були вжиті заходи по евакуації машини до парку частини та командиром батареї капітаном ОСОБА_12 було встановлено наявність металевої стружки та охолоджувальної рідини марки М-40 в масленому фільтрі системи змазки двигуна.

Зі змісту наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 11.03.2019 №70-НР (по стройовій частині) до складу добового наряду на 12.03.2019 ОСОБА_1 не входив (а.с.113-118).

Водночас суд звертає увагу, що ні в акті службового розслідування, ні в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 10.04.2019 №266 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ» не встановлено конкретну дату виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ.

Також, як вбачається з наявної в матеріалах справи накладної від 14.12.2018 №688 на видання (здавання) військового майна у Військовій частині НОМЕР_1 з надписом «Отрута», старшому солдату ОСОБА_1 видано 37,4 л військового майна М-40 14.12.2018 (а.с.127), разом з тим актом службового розслідування виявлена наявність подібної рідини М-40 в масленому фільтрі системи змазки двигуна МТЛБ АТ №76-86 ПЗ значно пізніше, а саме: з 12 на 13 березня 2019 року.

При цьому з Картки обліку недоліків у стані машини МТЛБ №7686 НЗ на 2019 рік вбачається, що з 13.01.2019 по 10.02.2019 машина перебувала не в бойовому стані, оскільки потребувала заміни акумуляторів.

10.02.2019 проведена заміна акумуляторів, а з 16.02.2019 по 19.02.2019 машина знаходилась не находу, оскільки потребувала підзарядки акумуляторів (а.с.124-126).

У судовому засіданні судом встановлено, що акти технічного стану двигуна не складались.

Враховуючи, що з 13.01.2019 по 10.02.2019 МТЛБ №7686НЗ перебував не в бойовому стані та потребував заміни акумуляторів, то його справність у вказаний період взагалі не могла бути перевірена.

Також судом встановлено, що відповідно до відомості закріплення озброєння та військової техніки за особовим складом зенітної ракетної батареї ПЗРК, МТЛБ №76-86 НЗ був закріплений за командиром взводу молодшим лейтенантом ОСОБА_17 (а.с.119-123) і позивачу на зберігання не передавався.

Водночас наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2018 №278 лейтенант ОСОБА_17 , командир зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , звільнений наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 24.10.2018 №232 з військової служби у запас на підставі підпункту «й» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», знятий з усіх видів забезпечення з 02.11.2018 та виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 02.11.2018, справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Чернігівського ОМВК м. Чернігів, зарахований до військового оперативного резерву першої черги команди А1815 (а.с.69).

При цьому у акті службового розслідування зазначено, що тимчасово виконуючий обов`язки командира дивізіону старший лейтенант ОСОБА_1 проявив халатність до своїх обов`язків та відсутність контролю за належним обслуговуванням техніки підрозділу, що призвело до виходу з ладу двигуна ЯM3-238 №509347 гусеничного тягачу МТЛБ №7686НЗ.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що старшого лейтенанта ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки командира дивізіону призначено усним наказом.

Представник позивача як у адміністративному позові, так і у судовому засіданні заперечував призначення старшого лейтенанта ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки командира дивізіону та пояснював, що в матеріалах службового розслідування відсутній відповідний наказ.

Водночас відповідачем не надано суду ні журналу усних наказів, ні жодних інших доказів на підтвердження призначення старшого лейтенанта ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки командира дивізіону.

За таких обставин відповідачем не доведено, що МТЛБ №76-86 НЗ був закріплений чи передавався на зберігання позивачу.

Крім того, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження проведення командиром Військової частини НОМЕР_1 , після розгляду матеріалів розслідування, особистої бесіди з позивачем, який притягається до обмеженої матеріальної відповідальності, що передбачено пунктом 23 Положення № 243/95.

Зазначене вище свідчить, що відповідачем, під час проведення службового розслідування, не було дотримано вимог Положення № 243/95.

Разом з тим суд враховує, що в силу частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1,2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З системного аналізу вимог чинного законодавства України та матеріалів справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і настанням шкоди, вина позивача у заподіянні шкоди військовій частині, які, згідно з пунктом 3 Положення № 243/95, є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності, що унеможливлює притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що пункт 3 оскаржуваного наказу прийнятий відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, всупереч статті 19 Конституції України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийняття пункту 3 оскаржуваного наказу.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.04.2019 №266 «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686Н3» і задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.04.2019 №266 «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686Н3», суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що, враховуючи результати службового розслідування, командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 було прийнято наказ від 10.04.2019 №266 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686НЗ», відповідно до пункту 7 якого, зокрема, командира батареї старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відповідно до пункту 5 Розділу 16 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, позбавлено премії у повному обсязі за квітень 2019 року (а.с.77-82).

Разом з тим наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» не містить пункту 5 Розділу 16.

Водночас Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018, містить Розділ 16 «Преміювання», пункт 5 якого передбачає, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Як встановлено судом вище, пункт 7 оскаржуваного наказу прийнято відповідачем за результатами проведеного службового розслідування, яким встановлено порушення старшим лейтенантом ОСОБА_1 вимог статей 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недбале виконання службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що призвело до виходу з ладу двигуна ЯМЗ-238 МТЛБ №76-86 НЗ та нанесення матеріальних збитків державі, за що позивача пунктом 3 вказаного наказу притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі посадового окладу на суму 4370,00 грн.

Отже єдиною підставою для позбавлення позивача премії у повному обсязі за квітень 2019 року стало встановлення у ході службового розслідування порушення ним вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків.

Разом з тим судом задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 та визнано протиправним і скасовано пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.04.2019 №266 «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686Н3», яким за вищевказані порушення позивача притягнуто до матеріальної відповідальності.

За таких обставин та зважаючи на той факт, що дана позовна вимога є похідною від основної позовної вимоги, яку судом задоволено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункт 3 і пункт 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.04.2019 №266 «Про результати службового розслідування по факту виходу з ладу двигуна МТЛБ №7686Н3».

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 09.08.2019.

Позивач: ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 .

Суддя В.В. Падій