Справа № 826/15742/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2019 року № 826/15742/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Узерчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Публічного акціонерного товариства "ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО"
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.06.2018 року

за участі представників сторін:

від позивача - Шапор Л.П.

від відповідача - Демченко С.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Черкаське Хімволокно» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13.06.2018 та № від 13.06.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.11.2018.

Ухвалою суду від 11.04.2019 закрито підготовче провадження та оголошено перерву у судовому засіданні до 21.05.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПрАТ «Черкаське Хімволокно» зазначає, що висновки Акту про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Черкаське хімволокно» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 ґрунтуються виключно на акті документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Епрон-Груп» від 23.03.2016 № 27/26-14-04-04-10/38985181 з питання правильності нарахування та сплати ПДВ та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Аргос-Гарант» за березень, квітень та червень 2015 року, яким встановлено, що ТОВ «Епрон-Груп» протягом березня-травня 2015 року, відповідно до договору постачання вугільної продукції № 13/15 від 10.02.2015, було придбано у ТОВ «Аргос-Гарант» вугілля, яке в подальшому було реалізовано ПрАТ «Черкаське хімволокно».

Позивач зазначає, що висновки Акту перевірки ґрунтуються виключно на Акті документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Епрон-Груп» від 23.03.2016 № 27/26-14-04-04-10/38985181 з питань правильності нарахування та сплати ПДВ та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Аргос-Гарант» за березень, квітень та червень2015 року, яким встановлено наступне: ТОВ «Епрон-Груп» протягом березня-травня 2015 року, відповідно до договору постачання вугільної продукції № 13/15 від 10.02.2015, було придбано у ТОВ «Аргос-Гарант» вугілля, яке в подальшому було реалізовано ПрАТ «Черкаське Хімволокно».

У зв`язку з відсутністю (ненаданням) ТОВ «Епрон-Груп» до перевірки документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також сертифікатів якості на вугілля, відсутність персоналу та основних фондів, податковим органом було зроблено висновок про неможливість придбання ТОВ «Епрон-Груп» по ланцюгу постачання у контрагента-постачальника товару (вугілля), яке в подальшому було реалізовано позивачу.

Крім того, під час перевірки представникам Офісу великих платників податків ДФС були надані Договір поставки вугільної продукції, який було укладено між позивачем та ТОВ «Епрон-Груп», документи що підтверджують його виконання, а саме: акти приймання-передачі вугілля, залізничні накладні, посвідчення якості вугілля, платіжні доручення, та банківські виписки, а також звіти про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії (Форма № 1-НКРЕ) за березень, квітень, червень 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що підписантом Договору поставки було не Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», а відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ».

Під час перевірки представникам Офісу великих платників податків ДФС вказані документи були надані у повному обсязі й будь-яких зауважень чи претензій до форми, повноти та змісту наданих до перевірки документів від Офісу великих платників податків ДФС не було.

Вказані документи підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій з ТОВ «Епрон-Груп», наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників та існування зв`язку між фактом придбання вугілля у ТОВ «Епрон-Груп», і господарської діяльності ПАТ «Черкаське хімволокно» доводять, їх переміщення і доставку.

Надані до перевірки документи доводять, що договір ТОВ «Епрон-Груп» мав на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, Договір виконано сторонами у повному обсязі.

У зв`язку з викладеним вище позивач просить скасувати прийняті відповідачем спірні податкові повідомлення-рішення № від 13.06.2018 та № від 13.06.2018.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що перевіркою встановлено, що документально оформлені поставки ПрАТ «Черкаське Хімволокно» товару, що ідентифікується за найменуванням (характеристикою не підтверджується реальним його одержанням (придбанням) від ТОВ «Епрон-Груп», а відстуність придбання товару по ланцюгу постачання засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного активу та доводить нереальність здійснення поставки (продажу) товару на користь ПрАТ «Черкаське Хімволокно».

Також відповідач зазначає, що нереальність здійснення господарських операцій з придбання вугілля свідчать такі факти, як: відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей, а саме: згідно акту позапланової документальної перевірки від 23.03.2016 № 27/26/14-14-04-04-10/38985181 не встановлено факту передачі товару (вугілля) від ТОВ «Агрос-Гарант» до ТОВ «Епрон-Груп» при подальшій реалізації ПрАТ «Черкаське Хімволокно», у зв`язку з неможливістю придбання по ланцюгу постачання у контрагента-постачальника ТОВ «Агрос-Гарант» товару в зазначених обсягах та відсутністю (ненаданням) документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також сертифікатів якості та відповідності стандартам; відсутність фактичного руху активів; відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій у контрагентів постачальників ПрАТ «Черкаське Хімволокно», а саме: відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій у тому числі: неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо.

Позивач у відповіді на відзив заперечив щодо викладених у відзиві заперечень та підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Офісом великих платників податків ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання ним податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Черкаське Хімволокно» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення ПрАТ «Черкаське Хімволокно» пп. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 16 481 625 грн.; п. 198,1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на 3 296 325 грн.

На підставі Акту перевірки Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.06.2018, а саме: № , яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 16 481 625 грн.; а також № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 1 550 106, 25 грн. за штрафними санкціями.

Позивач користуючись своїм правом оскаржив спірні повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Однак, за результатом розгляду його скарги рішенням Державної фіскальної служби України від 23.08.2018 № 27345/6/39-99-11-01-02-25 податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 13.06.2018 № та № залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками перевірки та винесеними за її результатами податковими повідомленнями-рішеннями № від 13.06.2018 та № від 13.06.2018, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

У відповідності до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 76.1 ст. 76 ПК України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно з п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

За результатами перевірки у відповідності до вимог ст. 86 Офісом великих платників податків ДФС складено Акт перевірки № 1558/28-10-14-01/00204033 від 30.05.2018.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2015 між позивачем та ТОВ «Епрон-Груп» укладено Договір поставки вугільної продукції № 27-02-УЧ (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю вугільну продукцію на умовах визначених в Договорі та додаткових угодах до нього.

Наявні у матеріалах справи акти приймання-передачі вугілля, залізничні накладні, посвідчення якості вугілля, платіжні доручення та банківські виписки підтверджують виконання Договору.

Використання придбаного у ТОВ «Епрон-Груп» вугілля у виробництві електричної та теплової енергії підтверджується звітністю, що подається позивачем до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме: звітами про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії (Форма № 1-НКРЕ) за березень, квітень, червень 2015 року.

Відповідно до пп. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, доводи відповідача про непідтвердження реальності зазначених господарських операцій з огляду на не підтвердження поставок в ланцюгу до товаровиробника, не можуть бути підставою для позбавлення ПрАТ «Черкаське хімволокно» права на формування податкового кредиту. Сума податку на додану вартість, яка включена до ціни товару, є податковим зобов`язанням ТОВ «Епрон-Груп» і саме продавець товару несе обов`язок сплатити суму податку до бюджету, а у разі, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для ТОВ «Епрон-Груп».

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено.

Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов`язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що акти про результати проведення податкових перевірок контрагентів позивача не доводять обставин, з якими відповідач пов`язує висновки акту перевірки позивача та прийняті на підставі нього спірні податкові повідомлення-рішення. Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ (Постанова Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 820/4648/13-а).

В свою чергу, відповідач також посилався на відсутність підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Епрон-Груп» , посилаючись на те, що останнім на виконання контрольних функцій було проведено аналіз діяльності «ПАТ «Черкаське хімволокно» (код ЄДРОПОУ 00204033) та надіслано на адресу ПАТ «Укрзалізниця» запит про надання інформації щодо всіх залізничних перевезень, які здійснювалися ПАТ «Черкаське хімволокно» за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 із зазначенням підприємств (відправників та отримувачів вугілля; пунктів (станцій) відправки, номерів составів та вагонів, анкетних даних експедиторів, об`єм вантажу (тони) та його типу.

Листом від 16.03.2018 №ЦЦО-18/273 ПАТ «Укрзалізниця» надала інформацію щодо здійснення ПАТ «Черкаське хімволокно» залізничних перевезень з 2015-2017 роки, з якої вбачається відсутність даних про перевезення вантажу за результатами договірних взаємовідносин позивача та ТОВ «Епрон-Груп».

Однак, судом не приймаються до уваги вказані доводи, з огляду на те, що договір на постачання вугільної продукції №27-02-УЧ від 27.02.2015 підписаний не позивачем, як стверджував у своїх поясненнях відповідач, а між Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» та ТОВ «Епрон-Груп», що, в свою чергу, свідчить про те, що перевезення вантажу здійснювалося не особисто позивачем, як юридичною особою.

На підтвердження вказаних обставин, позивачем було надано суду копію адвокатського запиту, в якому представник позивача просив ПАТ «Укрзалізниця» надати відповідь щодо наявності інформації про перевезення вантажу саме Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» (). У відповідь на вказаний запит, ПАТ «Укрзалізниця» надала відповідь із додатками від 10.01.2019 №ЦЦО-13/45, якою підтвердила факт здійснення залізничних перевезень вантажів саме відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» ().

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач правомірність своїх дій та прийнятих рішень не довів, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО" (18013, м. Черкаси, пр.-т Хіміків, буд. 76, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04118, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33/19) № від 13.06.2018.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04118, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33/19) № від 13.06.2018.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО"(18013, м. Черкаси, пр.-т Хіміків, буд. 76, ) судові витрати у розмірі 270 475 (двісті сімдесят тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 97 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04118, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено:07.08.2019

Суддя А.С. Мазур