Справа № 120/1338/19-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1338/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

07 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Заїки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом громадянина Йорданії ОСОБА_3 до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 29 березня 2019 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що приймаючи оскаржуване рішення від 29 березня 2019 року відповідач не вказав фактичних обставин та доказів на підтвердження вчинення громадянином Йорданії ОСОБА_3 дій, які передбачені підпунктом 4 пункту 63 Порядку № 322, та які могли б бути підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Хашимітського королівства Йорданії, який 16 жовтня 2018 року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 терміном дії до 01 серпня 2021 року на період навчання у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І.Пирогова.

22 березня 2019 року до УДМС України у Вінницькій області надійшло подання управління боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП у Вінницькій області про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_3 . Подання мотивоване тим, що в рамках проведення профілактичних заходів під умовною назвою "Мігрант" встановлено, що ОСОБА_1 08 січня 2019 року о 14:25 год. в м. Вінниця по вул. Зодчих, 32 керував транспортним засобом марки "ВMW", н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_7 , який по інерції здійснив зіткнення із транспортним засобом марки "ЗАЗ Ланос", під керуванням ОСОБА_8 , які рухались попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 12.1, 12.3 ПДР України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року у справі №127/1489/19 ОСОБА_9 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

29 березня 2019 року заступником начальника відділу у справах іноземців та осіб без громадянства управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Дзируком О.В., на підставі одержаного подання від 22 березня 2019 року, складено висновок про скасування та вилучення посвідки на тимчасове проживання в Україна громадянина Йорданії ОСОБА_3 , який 29 березня 2019 року був затверджений заступником начальника УДМС України у Вінницькій області Кушнір В.М.

Цього ж дня заступником начальника УДМС України у Вінницькій області Кушнір В.М. на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року, винесено рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Йорданії ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .

Вказане рішення супровідним листом від 01 квітня 2019 року № 0501.5-2562/05.3-19 направлене на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із рішенням про скасування посвідки на тимчасове проживання, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до пункту 10 частини 1 вказаної вище статті іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом;

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з статтею 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною 13 статті 4 Закону № 3773-VI (на період навчання іноземця), є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування з такого закладу (частиною 13 статті 5 Закону № 3773-VI).

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322 (далі - Порядок № 322).

Виключні підстави для скасування посвідки визначені у пункті 63 Порядку № 322.

Оскаржуване у справі рішення прийняте на підставі підпункту 4 пункту 63 вищевказаного Порядку, згідно якого посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Відповідно до пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Приписами пункту 65 Порядку № 322 передбачено, що копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Колегією суддів встановлено, що громадянин Йорданії ОСОБА_3 прибув в Україну з метою навчання та документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , виданою 16 жовтня 2018 року з терміном дії до 01 серпня 2021 року.

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення слугували обставини викладені в поданні про скасування посвідки на тимчасове проживання стосовно вчинення громадянином Йорданії ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пунктів 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП, тобто за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зі змісту даного судового рішення слідує, що позивач допустив зіткнення з іншим транспортним засобом через необережність, не переслідуючи при цьому жодного умислу на порушення прав чи інтересів інших осіб чи заподіяння таким особам матеріальної шкоди.

В постанові суду від 06 березня 2019 року містяться відомості про те, що під час дорожньо-транспортної пригоди лише автомобілі отримали механічні пошкодження.

Разом із тим жодних інших даних, що скоєне позивачем правопорушення посягало на основи національної безпеки чи громадського порядку, або спричинило заподіяння шкоди здоров`ю чи захисту прав інших осіб ні оскаржуване рішення, ні висновок про скасування та вилучення посвідки від 29 березня 2019 року не містять.

Твердження апелянта, що позивач злісно порушує законодавство України, а особливо громадський порядок, є безпідставними, оскільки суду не надано жодного доказу який би підтверджував факт притягнення позивача до будь-якої відповідальності за дії, об`єктом посягання якого є громадський порядок.

Колегія суддів зауважує, що об`єктом посягання при порушенні правил дорожнього руху, що мало місце у даній справі, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності, а не громадський порядок.

Водночас наявність подання УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області не є безумовною умовою для прийняття відповідачем рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні, натомість отримана інформація може бути підставою для проведення відповідачем перевірки та збору доказів.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи оскаржуване рішення про скасування посвідки відповідач обмежився лише перевіркою обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності, використавши дані з інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України "АРМОР". Зокрема, у висновку від 29 березня 2019 року відповідач вказує, що громадянин Йорданії ОСОБА_1 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме 17 червня 2018 року за частиною 2 статті 126 КУпАП.

Проте, вказані обставини вкотре не знайшли свого належного підтвердження, оскільки з витягу із системи "АРМОР" вбачається, що будь-які дані про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 17 червня 2018 року в ньому відсутні.

Разом з тим, наявна відмітка про накладення на позивача адміністративного стягнення 08 січня 2019 року за частиною 2 статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким засобом).

Однак про вказану обставину у висновку від 29 березня 2019 року не зазначено, а тому вона і не могла бути додатковою підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" №2469-VІІІ від 21 червня 2018 року громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз; національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що допущене позивачем адміністративне правопорушення і пов`язане із порушенням правил дорожнього руху, проте не може бути кваліфіковане як дія, що загрожує національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні в розумінні норм діючого законодавства. Більше того відповідач вважаючи позивача суспільно небезпечною особою навіть не з`ясував його характеризуючих даних за місцем проживання, навчання, які в сукупності з обставинами скоєного правопорушення могли б свідчити про якусь суспільну небезпеку цієї особи.

Також суду не надано жодного доказу який би підтверджував спричинення позивачем будь-якої шкоди (майнових та/чи грошових збитків), а також того, що склад адміністративного правопорушення скоєного позивачем (стаття 124 КУпАП) виходить за рамки безпосереднього об`єкта посягання чи спричинення будь-яких тяжких наслідків внаслідок вчинення вищезгаданого правопорушення.

Отже, висновок УДМС України у Вінницькій області про загрозу посягань з боку позивача на основи національної безпеки, громадського порядку, на здоров`я громадян не відповідає фактичним обставинам справи та не може базуватись на припущеннях, що ґрунтується на ймовірності існування певних фактів, не підтверджених жодними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Тобто, з метою дотримання принципу верховенства права суб`єкти владних повноважень, у тому числі колегіальні, приймаючи рішення владно-управлінського характеру, мають належним чином його мотивувати. Мотивація прийняття рішення суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій має оцінюватися судом при здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

Суд також зазначає, що відповідачем при прийнятті спірного рішення, не дотримано одного з елементів критерію "необхідності у демократичному суспільстві", а саме - принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності вини останнього.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у справі №820/2262/17 (провадження №К/9901/1650/18), який викладено в постанові від 18 квітня 2018 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення УДМС України у Вінницькій області від 29 березня 2019 року про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 громадянину Йорданії ОСОБА_3 , є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 серпня 2019 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.