Справа № 308/6073/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8136/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2019 року у справі №308/6073/19 за адміністративним позовом військової частини № НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-

суддя в 1-й інстанції Тхір О. А.

час ухвалення рішення 31.05.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 31.05.2019 року

в с т а н о в и в:

Позивач військова частина № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якому просив затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2019 року позов задоволено. Затримано громадянина Туха ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце перебування: АДРЕСА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме: з 08 години 55 хвилин 29 травня 2019 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що він не вчинив порушення законодавства з прикордонних питань, оскільки затримання відбулося за 5 км. від лінії кордону. Зазначає, що перебував на території України законно, оскільки на момент розгляду справи мав право на тимчасове проживання на території України, що підтверджується посвідкою № НОМЕР_2 , яка дійсна до 23 жовтня 2019 року, копія якої долучена до апеляційної скарги, а тому підстав для задоволення позову немає. Просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач - військова частина № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що 29 травня 2019 року о 08:55 год. спільною міжвідомчою групою у складі прикордонного наряду «Група реагування» від ВПС «Великий Березний», представників НПУ у Закарпатській області, на відстані в 5000 м. від ДК в районі 196-197 п/зн. ділянки віпс «Новоселиця» ВПС «Великий Березний», Перечинського району Закарпатської області у складі групи осіб був виявлений та затриманий ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) при спробі незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку на ділянці відповідальності ВПС «Великий Березний», про що є відомості у протоколі адміністративного затримання іноземця. Звертає увагу, що Перечинський район Закарпатської області є контрольованим прикордонним районом, а тому іноземці та особи без громадянства в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають та пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України та на вимогу уповноважених осіб ДПС України іноземці зобов`язані пред`явити відповідні документи. Зазначає, що начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відповідача, оскільки такий документів, які посвідчують особу, дають право на перебування, виїзд з України не має, українською мовою не володіє на достатньому рівні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має, має намір будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, а тому є всі підстави вважати, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 за будь-якої можливості буде ухилятися від виїзду за межі України. Крім того, звертає увагу, що посвідка про тимчасове проживання в Україні громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) скасована, що підтверджується висновком про скасування такої та рішенням №5/4-323-18/ad від 30 травня 2019 року. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2019 року о 08:55 год. спільною міжвідомчою групою у складі прикордонного наряду «Група реагування» від ВПС «Великий Березний», представників НПУ у Закарпатській області, на відстані в 5000 м. від ДК в районі 196-197 п/зн. ділянки віпс «Новоселиця» ВПС «Великий Березний», Перечинського району Закарпатської області у складі групи осіб був виявлений та затриманий ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) при спробі незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку на ділянці відповідальності ВПС «Великий Березний». Документи, що посвідчують особу, на момент затримання у відповідача відсутні.

30 травня 2019 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону щодо громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни. Разом з тим, на даний час вказане рішення відповідачем не виконано.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача, а також рішенням про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, копіює повідомлення в консульську установу.

У судовому засіданні також встановлено, що документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. Крім того, у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України. З огляду на що, наявні умови, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення особи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконно перебуває на території України, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають змогу його ідентифікувати та надають право на перетин державного кордону України, а тому позовні вимоги є підставними.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який, в свою чергу, визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з ч.3 ст.9 вищезазначеного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Приписи ч.1 ст.26 цього Закону визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з ч.5 ст.26 вищезазначеного Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

З системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що підставами для затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України іноземця або особи без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2019 року о 08:55 год. спільною міжвідомчою групою у складі прикордонного наряду «Група реагування» від ВПС «Великий Березний», представників НПУ у Закарпатській області, на відстані в 5000 м. від ДК в районі 196-197 п/зн. ділянки віпс «Новоселиця» ВПС «Великий Березний», Перечинського району Закарпатської області у складі групи осіб був виявлений та затриманий ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) при спробі незаконного перетинання державного кордону з України у Словацьку Республіку на ділянці відповідальності ВПС «Великий Березний». Документи, що посвідчують особу, на момент затримання у відповідача відсутні.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що 30 травня 2019 року начальником Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів звертає увагу, що про вищезазначене рішення в установленому порядку повідомлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), що підтверджується відміткою, здійсненою на звороті рішення відповідачем у присутності перекладача про відмову у виконанні цього рішення у зв`язку з відсутністю документів та коштів для виїзду з території України (а.с. 8).

Крім того, рішення про примусове залишення території України від 30 травня 2019 року громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не оскаржувалось та є чинним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою у справі № 308/6062/19 громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнаний винним у вчиненні правопорушення, перебаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП (спроба незаконного перетинання державного кордону України групою осіб) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Крім того, колегією суддів встановлено, що 10 березня 2017 року Ківерцівським районним судом Волинської області прийнято постанову у справі №158/617/17, якою громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) примусово видворено за межі території України.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено необхідність затримання відповідача, оскільки необхідно ідентифікувати особу віповідача, а тому наявні правові підстави для затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі України на строк до шести місяців.

Щодо доводів апелянта про те, що він не вчиняв порушення законодавства з прикордонних питань, оскільки затримання відбулося за 5 км. від лінії кордону, то такі не приймаються колегією суддів до уваги, у зв`язку з тим, що рішенням суду встановлено факт порушення ним перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів, відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, останній повністю визнав свою вину за спробу перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що постановою КМУ №1147 від 27 липня 1998 року «Про прикордонний режим» визначено перелік міст і районів, в межах території яких можуть бути встановлені контрольовані прикордонні райони, зокрема Перечинський район Закарпатської області є контрольованим прикордонним районом, а тому іноземці та особи без громадянства в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають та пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України та на вимогу уповноважених осіб ДПС України іноземці зобов`язані пред`явити відповідні документи, разом з тим, відповідач вказаних вище умов не дотримав.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача вилучено довідку про реєстрацію місця проживання Одеської міськради АДРЕСА_2 , разом з тим, його затримано на відстані в 5000 м. від ДК в районі 196-197 п/зн. Ділянки віпс «Новоселиця» ВПС «Великий Березний», Перечинського району Закарпатської області, при цьому належні документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у апелянта відсутні, що свідчить про порушення законодавства України з прикордонних питань.

На думку колегії суддів, усі наведені вище обставини спростовують доводи апелянта про відсутність у нього наміру на вчинення перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку на ділянці віпс «Новоселиця» ВПС «Великий Березний».

Крім того, під час затримання за вказаних вище обставин документа, що дає право на виїзд з України, у відповідача не було, що стверджується матеріалами справи.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта про наявність посвідки №800013520 на тимчасове проживання, яка дійсна до 23 жовтня 2019 року та вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, разом з тим, апелянтом не надано доказів неможливості подання посвідки на тимчасове проживання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, оскільки він особисто брав участь в судовому засіданні з перекладачем і йому було відомо про суть спору та про затримання з метою ідентифікації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що долучена до апеляційної скарги копія посвідки № НОМЕР_2 не може братися до уваги, оскільки законодавством чітко передбачено та встановлено критерії визначення документа, що посвідчує особу, однак копія посвідки таким критеріям не відповідає.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посвідка на тимчасове проживання не є документом, що дає право на виїзд з території України відповідача. Крім того, відповідача було затримано в контрольованому прикордонному районі за спробу перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що 30 травня 2019 року посвідка № НОМЕР_2 , яка була видана громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) скасована, що підтверджується висновком про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні від 30 травня 2019 року та рішенням про скасування посвідки на тимчасове проживання №5/4-323-18/ad від 30 травня 2019 року.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 289, 291, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2019 року у справі №308/6073/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 09 серпня 2019 року.