Справа № 400/783/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/783/19

Категорія: 106010000 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.
Місце ухвалення: м. Миколаїв
Дата складання повного тексту: 19.04.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів ОСОБА_1

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про:

- визнання дій суб`єкта владних повноважень в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплату ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (січня 2016 року лютого 2018 року) протиправними;

- зобов`язання відповідача - в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (січня 2016 року лютого 2018 року), враховуючи базовий місяць 01 січня 2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078) за період роботи з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового доходу, тому позивачем за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року недоотримано належні йому суми.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що керувався вимогами чинного законодавства та виконував роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Також відповідач вказав, що проведення індексації перебуває в прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. В/ч НОМЕР_1 не є розпорядником коштів першого рівня, тому не має повноважень самостійно визначати напрямки використання бюджетних ресурсів.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до в/ч НОМЕР_1 задоволено.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- відсутні правові підстави для визнання дій в/ч НОМЕР_1 по невиплаті індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 в/ч НОМЕР_1 виконує роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2;

- в/ч НОМЕР_1 не є розпорядниками коштів першого рівня, тому не має повноважень самостійно визначати напрямки використання бюджетних ресурсів та проведення індексації перебуває в прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , на посаді заступника командира полку з озброєння - начальник технічної частини управління, у військовому званні "підполковник".

31 травня 2018 року був виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з переведенням на нове місце служби на посаду старшого офіцера відділу технічних засобів розвідки центру розвідки в/ч НОМЕР_2 .

26 грудня 2018 року наказом НГУП-НГШ ЗС України №380, позивача звільнено з військової служби у запас за пп."б" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При звільненні з військової служби позивачу не була нарахована індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

06 березня 2019 року за вих.№330 на підставі звернення позивача, відповідач надав відповідь на запит позивача, щодо надання довідки про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за час проходження служби.

Відповідачем видано Довідку-розрахунок нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення з січня 2014 року по грудень 2015 року. Стосовно порядку нарахування та виплати у 2016 2018 роках індексації грошового забезпечення зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості для виплати індексації грошового забезпечення не було, а індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз`яснення. Командування в/ч НОМЕР_1 зазначило, що Порядком №1078 не передбачений механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди, тому підстави для нарахування та виплати за попередні роки відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/1150, відповідно до якого, індексація грошового забезпечення військовослужбовців не підлягає нарахуванню до окремого роз`яснення, та на складну фінансово-економічну ситуацію в державі як на підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача, не можуть бути підтвердженням правомірності його дій.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 1, 2, 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 1, 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтями 1 та 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Так, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно ст.ст. 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч.1 цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Пунктом 1-1 Порядку №1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Судова колегія не приймає довід апеляційної скарги про те, що в/ч НОМЕР_1 не є розпорядниками коштів першого рівня, а тому не має повноважень самостійно визначати напрямки використання бюджетних ресурсів та проведення індексації перебуває в прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі, зважаючи на наступне.

Положеннями Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку №1078, визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Так, відповідно до матеріалів справи відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується в/ч НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Крім того, судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, відповідно до якого визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, судова колегія доходить висновку, що обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

За таких обставин, дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення є протиправними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.