Справа № 1440/2059/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2059/18
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними, зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.07.2016 року, та зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.07.2016 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними, зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано прийняте 12.10.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва рішення про припинення виплати пенсії № 79/16.

Зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області поновити нарахування та виплату пенсії, ОСОБА_1 з 01.07.2016 року.

23.04.2019 року Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало заяву, в якій просило суд встановити спосіб або порядок виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року.

В обґрунтування вимог заяви пенсійний орган послався на те, що пунктом 15 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 року, встановлено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Проте, ані на час набрання законної сили рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року, ані на час подання заяви про встановлення способу або порядку виконання рішення, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного рішення, яким би визначались умови виплати сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у задоволені заяви відповідача про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на доводи ідентичні тим, що викладені в заяві про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Додатково зазначив, що норми КАС України не містять положень, за якими у заявника в порядку ст. 378 КАС України наявний обов`язок або право пропонувати спосіб виконання судового рішення.

ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію на загальних підставах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (надалі Закон № 1058-ІV), а також є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 15-17).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 16.11.2018 року, скасовано рішення № 79/16 від 12.10.2016 про припинення виплати пенсії та зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області поновити нарахування та виплату пенсії, ОСОБА_1 з 01.07.2016 року (а.с. 44-48).

26.11.2018 року Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало до миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення (а.с. 55-66), відповідно до якого відповідач рішенням від 20.11.2018 року № 48 та протоколом індивідуального перерахунку від 20.11.2018 року № 48, відновив позивачу виплату пенсії з 01.07.2016 року, визначив суму заборгованості з виплати пенсії за період з 01.07.2016 р. по 30.11.2018 року в сумі 47055,77 грн., звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з проханням звернутись до Пенсійного Фонду України із питанням щодо виділення коштів на виконання рішення суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення способу або порядку виконання рішення, виходив з того, що заявник відповідач, навівши доводи неможливості виконання рішення суду, не запропонував іншого способу його виконання.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VІІ (надалі Закон №1706-VІІ), відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, частиною 1 ст. 7 Закону встановлено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Закону Закон № 1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону Закон № 1058-ІV, система пенсійного забезпечення в Україні складається з трьох рівнів.

Перший рівень - солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Другий рівень - накопичувальна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - накопичувальна система пенсійного страхування), що базується на засадах накопичення коштів застрахованих осіб у Накопичувальному фонді або у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення та здійснення фінансування витрат на оплату договорів страхування довічних пенсій і одноразових виплат на умовах та в порядку, передбачених законом.

Третій рівень - система недержавного пенсійного забезпечення, що базується на засадах добровільної участі громадян, роботодавців та їх об`єднань у формуванні пенсійних накопичень з метою отримання громадянами пенсійних виплат на умовах та в порядку, передбачених законодавством про недержавне пенсійне забезпечення.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV, встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-ІV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Розділ VІ Закону № 1058-ІV регулює питання призначення перерахунок та виплати, в тому числі, пенсій за віком у солідарній системі.

Так ст. 46 Закону №1058-ІV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно із ч. 2 ст. 49 Закону №1058-ІV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Розділ ІХ Закону №1058-ІV регулює питання коштів Пенсійного фонду.

Так ч. 2 ст. 72 Закону №1058-ІV визначено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 73 Закону №1058-ІV, кошти Пенсійного фонду використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу на тому, що сума заборгованості з виплати позивачу пенсії за період з 01.07.2016 р. по 30.11.2018 року в сумі 47055,77 грн. є саме сумою, нарахованою на виконання рішення суду, пенсії, але не отриманої позивачем з вини пенсійного органу, який неправомірно припинив її виплату, що встановлено судовим рішенням в цій справі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що приписами Законів України №1058-ІV та № 1706-VІІ чітко визначено, що громадянину України, який має статус внутрішньо переміщеної особи, та, якому пенсія за віком призначена на загальних підставах в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, пенсія за віком виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду, так само як і заборгованість з виплати пенсії за віком, що виникла з вини органів Пенсійного фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає обставин, які б перешкоджали відповідачу здійснити виплату пенсії позивачу, у тому числі за період з 01.07.2016 р. по 30.11.2018 р., на виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта щодо неможливості виконання судового рішенні у зв`язку з відсутність нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України яким би були визначені умови виплати сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період та обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати (п. 15 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 365 від 08.06.16 р.), за таких підстав.

Так, Постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 року затверджено два порядки: Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. Проте цими Порядками не регулюється питання виконання судових рішень, які стосуються, зокрема поновлення нарахування та виплати пенсії за віком на загальних підставах із солідарної системи за рахунок коштів Пенсійного фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення в цій справі або роблять його неможливим, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про встановлення способу або порядку виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року.

Обставини, за яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про встановлення способу або порядку виконання рішення, є помилковими, оскільки підставою для застосування правил ст. 378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. В той час, як відсутність в такій заяві запропонованого безпосередньо заявником можливого способу або порядку виконання рішення, не є самостійною та беззаперечною обставиною, визначеною процесуальним законом, для відмови у задоволенні заяви.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви відповідача про встановлення способу або порядку виконання рішення, але помилково застосував норми процесуального, що відповідно до п.2 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для зміни мотивувальної частини оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, апеляційна скарга має бути частково задоволена, а ухвала суду змінена в мотивувальної частині, а саме в частині зазначення підстав для відмови у задоволенні заяви про встановлення способу або порядку виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними, зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 08.08.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.