Справа № 500/817/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6649/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року, головуючий суддя - Подлісна І.М., ухвалене у м. Тернополі, повний текст складено 10.06.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Теребовлянського ОУПФУ в Тернопільській області, в якому просила зобов`язати призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного 25-тирічного стажу для призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку станом на 01.04.2015 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на 01.04.2015 року її спеціальний стаж роботи становив 26 років 5 місяців і 6 днів при необхідному 25 років, відтак вона мала право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.12.2018 року звернулася до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

03.01.2019 року позивач отримала відмову (лист від 03.01.2019 року № 1) у призначенні такого виду пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного 25-річного стажу для призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку станом на 01.04.2015 року.

Із вищевказаної відмови відповідача ОСОБА_1 було незрозуміло, які періоди трудової діяльності враховані до вислуги років, а які ні. У відмові об`єднаного управління зазначалося лише, що станом на 01.04.2015 року її спеціальний стаж роботи (вислуга років) становив 22 роки і 11 місяців.

З метою отримати додаткову інформацію позивач подала письмове звернення до об`єднаного управління із вимогою надати ОСОБА_1 розрахунок стажу. Листом відповідача від 11.02.2019 року № 1019/02 копію такого розрахунку було надіслано на адресу позивача.

Так, із вказаного розрахунку видно, що період навчання у Кременецькому медичному училищі імені Арсена Річинського з 01.09.1997 року по 06.03.2001 року (3 роки 6 місяців і 6 днів) не зараховано ОСОБА_1 до спеціального стажу (вислуги років).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача 1982 року народження та станом на 01.04.2015 року спеціальний стаж становив - 22 роки 1 місяць, станом на 01.01.2016 року - 24 роки 5 місяців, станом на 11.10.2017року - 27 років 7 місяців 6 днів, проте вона не досягла пенсійного віку, відтак право на призначення пенсії за вислугу років у неї відсутнє.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із наступними змінами) (далі - Закону №1058) особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» і мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 9 ст. 52 Закону «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для - престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону.

До досягнення віку, встановленого абз. 1 цього пункту (55 років) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абз. 1 (станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати) та абз. 2 цього пункту (з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Особам, які на день набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52,54,55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення": станом на 01.04.2015 року - 25 років; станом на 01.01.2016 року - 25 років 6 місяців; станом на 10.10.2017 року - 26 років 6 місяців, особи після досягнення відповідного віку.

У Законі №1788, йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, згідно частини 3 цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються, зокрема, періоди, коли особа не працювала, у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У той же час, згідно положень пенсійного законодавства України, під спеціальним стажем слід розуміти період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Отже, вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №643/11758/16-а.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що станом на 01.04.2015 року позивач набула право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. за подання адміністративного позову та 1152,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду задоволено заявлені позовні вимоги, то таким чином, на користь ОСОБА_1 слід присудити 1 921 грн. (768,40 + 1 152,60) сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у справі №500/817/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21.12.2018 року.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривню за рахунок бюджетних асигнувань Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (код ЄДРПОУ - 21156278).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 09.08.2019 року.