Справа № 540/1066/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1066/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третіх осіб - публічного акціонерного товариства "Дельта банк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

24.03.2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. (далі - відповідач), за участю третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства "Дельта банк", в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро № 005-21504-060215 від 06.02.215 року, укладено між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо невключення ОСОБА_1 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок ФГВФО;

- зобов`язати відповідача подати до ФГВФО додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок ФГВФО.

Ухвалою від 16.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року, закрите провадження у адміністративній справі № 821/381/16. Повернуто ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1102,42 грн.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Скасовано ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова В.В. щодо невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників та зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова В.В. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_2 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року змінено та викладено їх мотивувальні частини в редакції постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року .

27.05.2019 року адміністративна справа № 821/381/16 надійшла до Херсонського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу від 27.05.2019 року адміністративній справі присвоєний №540/1066/19 та розподілено для розгляду судді Кисильовій О.Й.

Ухвалою від 31.05.2019 року справа прийнята до провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначене на 05.07.2019 року о 13:30 год.

Ухвалою від 05.07.2019 року підготовче провадження відкладене на 25.07.2019 року о 14:00 год., у відповідача витребувані додаткові докази по справі.

Ухвалою від 25.07.2019 року закрито підготовче провадження, подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2015 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро № 005-21504- 060215, за умовами якого Банк приймає від вкладника на рахунок кошти в сумі 7000,00 євро на строк до 20.02.2015 року включно. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до вказаного договору, зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у Банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку. Зарахування вкладу на депозитний рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2015 року № 45507909 про перерахування коштів у сумі 7000,00 євро. 23.09.2015 року відповідач надіслав ОСОБА_2 повідомлення/рішення № 8821/1599 про віднесення до нікчемних договору банківського вкладу (депозиту) від 06.02.2015 № 005-21504- 060215, на підставі п. 7 ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 216 ЦК України. Позивач зазначає, що право розпорядження належними вкладними грошовими коштами не може бути обмежено, крім випадків, прямо передбачених законом. Грошові кошти, розміщені на вкладному рахунку, є власністю того чи іншого вкладника. Одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000 грн. прямо встановлена законодавством України. Недійсність вказаних договорів банківських вкладів (депозитів) не встановлена жодним законом України, судового рішення про визнання їх недійсним немає. Стаття 204 ЦК України чітко вказує, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. За таких обставин, будь-які рішення відповідача про визнання нікчемними вказаних договорів банківського вкладу (депозиту) та/або застосування наслідків нікчемності до них, які оформлені відповідним наказом та/або протоколом, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки наслідки такого рішення порушують права позивача на отримання гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

05.07.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, за змістом якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними у зв`язку з наступним. Комісією з перевірки договорів за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності правочинів, що були укладені між Банком та фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 року включно. Дії певних клієнтів щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ "Дельта Банк" обумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом. У поєднанні з незадовільним станом платіжної дисципліни АТ "Дельта Банк" для останніх існували ризики незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації Банку та реалізації його майна. Вказані особи ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, який є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. Зазначені операції з перерахування грошових коштів були здійснені в період дії постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних", згідно якої Банк віднесено до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Як зазначено в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року) керівників структурних підрозділів було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вищезазначеною постановою лише 15.01.2015 року, а тому перевірка здійснена щодо договорів укладених з 16.01.2015 року. Також зі змісту заперечень Уповноваженої особи Фонду слідує, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок іншою особою суперечить умовам договору банківського вкладу, а також вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк". Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" (які є типовими) забороняється зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи. Однак, в порушення вказаних вимог законодавства та власних Правил, Банком були здійснені операції щодо перерахування коштів між рахунками різних клієнтів з подальшим зарахування коштів на депозитні рахунки третіх осіб, за що в подальшому до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом неналежного виконання зобов`язань, що призвело до збільшення навантаження на відповідача у вигляді повернення коштів. Отже, ОСОБА_2 встановлені індивідуальні умови, завдяки яким останній отримав окремі переваги в порівнянні з іншими вкладниками, а саме: можливість штучного зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування грошових коштів в межах гарантійного розміру 200000 грн. за рахунок держави в істотній перевазі порівняно з іншими кредиторами. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом, зокрема, за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку (п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону). Відповідач зазначає, що в даному випадку перераховані на депозитний рахунок позивача кошти йому не належали, а були перераховані останньому із рахунку ОСОБА_3 . Відтак мали місце неправомірні дії ініціатора переказу коштів ОСОБА_3 , які виразилися у попередній змові з власником депозитного рахунку ОСОБА_2 , якому здійснено перерахування коштів зі свого поточного рахунку на депозитний рахунок позивача з метою заволодіння державними коштами, а саме отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ "Дельта банк", належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не скористалися своїм правом на надання пояснень, у судові засідання не забезпечували явку своїх представників, причини неявки суду не повідомляли.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 205 КАС України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження, без участі сторін, на підставі наявних у ній документів.

Суд, здійснюючи новий розгляд справи, враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначені в постанові від 13.02.2019 року, які відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України є обов`язковими для суду першої інстанції.

Так, скасовуючи ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в межах наступних позовних вимог:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова В.В. щодо невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок ФГВФО;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова В.В. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_2 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

06.02.2015 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладений договір банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро № 005-21504-060215 (далі - Договір), предметом якого є розміщення вкладу в сумі 7000,00 євро. на строк до 20.02.2015 року із виплатою 4,5 % річних.

За вказаним договором Банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 . За умовами пункту 1.8 Договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання договору.

06.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) від 06.02.2015 року № 005-21504-060215 "Зростаючий" у євро.

Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди, сторони домовилися викласти п. 1.8 ст. 1 Договору в наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення Сторонами цього Договору… Виключно для цілей цього Договору Сторони домовилися, що умови п. 5.11 Правил до відносин. що виникають на підставі до цього Договору не застосовуються…".

06.02.2015 року з р/р № НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 , на відкритий на ім`я ОСОБА_2 р/р № НОМЕР_1 перераховано 7000,00 євро. Тобто, на рахунок позивача, відкритий до договору банківського вкладу "Зростаючий", перераховані кошти в сумі 7000,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 06.02.2015 року № 45507909 та випискою по особовому рахунку позивача.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 прийнято рішення про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 50 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням № 147 від 03.08.2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжила строк на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" до 02.10.2015 року.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.2015 року, та відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду від 16.09.2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

17.09.2015 року з вкладного рахунку позивача № НОМЕР_1 на рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_2 перерахована суму коштів у розмірі 7000,00 євро з зазначенням призначення платежу: "повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 005-21504-060215 від 06.02.2015 згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 06.02.2015 року, ID 735817018".

23.09.2015 року АТ "Дельта Банк" надіслав ОСОБА_2 лист № 8821/1599, яким повідомив про нікчемність укладеного ним договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 005-21504-060215 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Також суд зазначає, що 17.09.2015 року, відповідно до виписки по рахунку приватного клієнта ОСОБА_3 р/р № НОМЕР_2 , останньому перераховано від ОСОБА_4 кошти у розмірі 6000,00 євро, від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 коштів у розмірі по 7000,00 євро, із зазначенням призначення платежу: повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 02.02.2015 року.

Разом з тим, суд встановив, що 23.09.2015 року з р/р ОСОБА_3 № НОМЕР_2 списані кошти на розрахункові рахунки: ОСОБА_4 № НОМЕР_3 6000,00 євро, ОСОБА_2 № НОМЕР_2 7000,00 євро, ОСОБА_5 № - 7000,00 євро та ОСОБА_6 № НОМЕР_4 7000,00 євро з призначенням платежу: сторно від 17.09.2015 року повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договорів банківських вкладів від 06.02.2015 року згідно наказу від 16.09.2015 року № 813.

02.10.2015 року Правління Національного банку України ухвалило постанову № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк". На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення № 181 від 02.10.2015 року "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якої уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова В.В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора цього банку. З прийняттям цього рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам їхніх вкладів у межах гарантованої суми відшкодування.

Рішенням від 20.02.2017 року № 619 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора" продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" на два роки до 04.10.2019 роки включно.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки представника АТ "Дельта Банк" про виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 04.11.2015 року отримав через Ощадбанк кошти з р/р № НОМЕР_5 у розмірі 134351,00 грн., з р/р № НОМЕР_6 у розмірі 38892,16 грн., з р/р № НОМЕР_2 у розмірі 4828,05 грн., з р/р № НОМЕР_7 у розмірі 2270,30 грн., з р/р № НОМЕР_8 у розмірі 11,70 грн.

Крім того, відповідно до витягу з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк" ОСОБА_3 стоїть у черзі на виплату коштів, зокрема, за р/р № НОМЕР_9 843,17 грн. (код валюти 840) з пріоритетом виплати "4"; за р/р № НОМЕР_10 80,85 (код валюти 980) з пріоритетом виплати "4"; за р/р № НОМЕР_11 72,43 (код валюти 978) з пріоритетом виплати "4"; за р/р № НОМЕР_12 285,15 (код валюти 840) з пріоритетом виплати "4"; за р/р № НОМЕР_13 522,91 (код валюти 840) з пріоритетом виплати "4"; за р/р № НОМЕР_14 0,47 (код валюти 978) з пріоритетом виплати "7"; за р/р № НОМЕР_15 0,66 (код валюти 980) з пріоритетом виплати "7".

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначено статтею 27 Закону № 4452-VI (в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015 року).

Згідно положень цієї статті уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України". Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Водночас, суд відмічає, що за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто, самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно із ч. 3 ст. 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 38 вказаного Закону № 4452-VI, викладені у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15. Так, у пунктах 41-43 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладами операціями АТ "Дельта Банк" від 15.09.2015 року, комісія дійшла висновку, що умови Договорів банківських вкладів, укладені між Банком і фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги над іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перелік таких договорів наведено у додатку № 1 до цього протоколу.

При цьому, згідно витягу "Реєстру договорів" додатку № 1 до вказаного протоколу до такого реєстру віднесено договір банківського вкладу ОСОБА_2 від 06.02.2015 року №005-21504-060215 банківського вкладу (депозиту) у сумі 7000,00 євро.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених рішенням Ради Директорів АТ "Дельта Банк" протоколом № 14 від 20.03.2013 року передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від Законного представника за вкладами на ім`я особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку).

Матеріалами справи підтверджено, що 06.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 укладена Додаткова угода № 1 до Договору № 005-21504-060215 від 06.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро, згідно якої сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 Договору в наступній редакції: "1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору".

Таким чином, умовами додаткових угод до цих договорів не забороняється зарахування коштів на рахунок позивача шляхом безготівково переказу від третьої особи.

Більше того, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено обов`язкового внесення саме готівкових коштів на банківський (депозитний) рахунок особисто вкладником, оскільки в ст. 2 Закону зазначено, що вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника.

Так, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Втім, суд вказує, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку однієї особи на рахунок позивача не є правочинами між Банком та позивачем згідно зі ст. 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Статтею 1062 ЦК України визначено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року №2346-III (далі - Закон № 2346-III).

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону № 2346-III переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу (п. 1.15 ст. 1 Закону № 2346-III).

Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі (п. 1.23 ст.1 Закону № 2346-III).

Відповідно до абз. 2 п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Національного Банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі - Інструкція № 22) банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Пунктом 1.7 Інструкції № 22 визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Пунктом 5.2 ст. 5 Закону № 2346-III визначено, що відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв`язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору нікчемним.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону № 2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно із п. 30.1 ст. 30 Закону № 2346-III переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Платіжне доручення № від 06.02.2015 року № 45507909 та виписка АТ "Дельта Банк" по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 02.02.2015 року по 17.11.2018 року підтверджують факт зарахування 06.02.2015 року на депозитний рахунок позивача грошових коштів у сумі 7000 євро, що не заперечується відповідачем.

За наведених обставин та правових норм, позивач є вкладником в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на його депозитному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказані докази у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочинів, укладених між суб`єктами переказу коштів.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на постанову Правління Національного банку України №150 від 02.03.2015 року "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", якою введено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків, оскільки таке рішення адресоване посадовим особам Банку, а не клієнтам Банку, відтак невиконання посадовими особами Банку постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину, укладеного між клієнтами банку.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

У свою чергу, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

Варто відмітити, що встановивши нікчемність правочинів по зарахуванню на рахунок позивача грошових коштів, відповідач самостійно застосував наслідки нікчемності таких правочинів - повернення сторін у первісний стан, а саме списав кошти з рахунку позивача та повернув їх на рахунки попереднього власника, у даному випадку ОСОБА_3 , з рахунку якого, на думку відповідача, відбулося "дроблення вкладу".

Суд не погоджується даними доводами відповідача та звертає увагу на те, що згідно з випискою по рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_2 у період з 06.02.2015 року до 18.04.2016 року, кошти у розмірі 7000,00 грн. повернуті на рахунок ОСОБА_2 , тобто станом на момент подання до суду позовної заяви, позивач є кредитором АТ "Дельта Банк", тобто застосування наслідків нікчемності правочину нівельовано.

Так, згідно ст. 216 ЦК України наслідки нікчемного правочину можуть бути застосовані лише добровільно обома сторонами, або за рішенням суду. Закон не передбачає можливості застосування наслідків нікчемного правочину стороною такого правочину в односторонньому порядку.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що вимоги щодо застосування наслідків нікчемного правочину розглядаються судами в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Проте, відповідачем не надано суду будь-яких доказів звернення сторін до суду з відповідним позовом.

Таким чином, суд вважає, що дії Уповноваженої особи по односторонньому списанню коштів з рахунків позивача та перерахуванню їх іншій особі без згоди позивача та за відсутності відповідного рішення суду були неправомірними, що також підтверджується сторнацією, проведеною відповідачем 23.09.2015 року.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо нікчемності вказаних вище договорів банківського вкладу у зв`язку із тим, що кошти на депозитний рахунок ОСОБА_2 надійшли внаслідок "дроблення" великого вкладу іншого клієнта, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладених правочинів, а про факт розміщення на вкладному рахунку позивача грошових коштів у розмірі 7000 євро.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд відмічає наступне.

Засіб захисту, що вимагається ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії тощо.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Варто відмітити, що до статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" внесені зміни.

Так, згідно із ст. 27 Закону № 4452-VI (із змінами, внесеними Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Таким чином, до повноважень відповідача належить складення переліку рахунків вкладників, а не формування переліку вкладників, як було визначено Законом № 4452-VI до внесення в нього змін Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року.

У даному випадку спірні правовідносини виникли з приводу не включення Уповноваженою особою Фонду даних про позивача до переліку рахунків вкладників банку.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, або нездійснення суб`єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо не включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, рахунку ОСОБА_2 , відкритого у ПАТ "Дельта Банк", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором № 005-21504-060215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро від 06.02.2015 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включення позивача до переліку вкладників, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 розділу ІІ Положення № 14 (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Зважаючи на визнання протипраною бездіяльності відповідача щодо не включення до переліку рахунків рахунку ОСОБА_2 , відкритого у ПАТ "Дельта Банк", суд вважає за необхідне зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку ОСОБА_2 , відкритого в ПАТ "Дельта Банк", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, за договором від 06.02.2015 року № 005-21504-060215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частинами 1, 2 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та достатніх доказів правомірності не включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, рахунку ОСОБА_2 , відкритого на виконання договору банківського вкладу (депозиту) від 06.02.2015 року № 005-21504-060215, відтак, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.

За правилами статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14.03.2017 року у справі № П/800/559/16, вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

На підставі викладеного, суд відмічає, що позивач заявив дві вимоги немайнового характеру та ним сплачений судовий збір відповідно до квитанції від 21.03.2016 року № 3 у сумі 551,21 грн. та від 21.03.2016 року № 4 у сумі 551,21 грн.

Ухвалою від 16.08.2016 року закрите провадження у адміністративній справі №821/381/16, повернуто ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1102,42 грн.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року залишено в силі ухвалу від 16.08.2016 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро № 005-21504-060215 від 06.02.215 року, укладено між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 .

Тобто, за позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи ФГВФО про визнання нікчемним договору банківського вкладу від 06.02.215 року № 005-21504-060215, судовий збір повернутий позивачеві ухвалою від 16.08.2019 року у справі № 821/381/16.

Відповідно до довідки начальника відділу документального забезпечення і діловодства (канцелярії суду) від 09.08.2019 року станом на 09.08.2019 року судовий збір не повернутий.

Отже, з урахуванням задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 551,21 грн. за заявлену позовну вимогу немайнового характеру за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки Уповноважена особа є посадовою особою Фонду.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича (01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 36-б) щодо не включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17), рахунку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_16 , АДРЕСА_1 ), відкритому у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (, 01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 36-б), у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором від 06.02.2015 року №005-21504-060215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 36-б) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17), стосовно рахунку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_16 , АДРЕСА_1 ), відкритого в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором від 06.02.2015 року №005-21504-060215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у євро.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_16 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 21 коп. за рахунок його бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 108110000