Справа № 822/5801/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2019 року

Київ

справа №822/5801/15

адміністративне провадження №К/9901/13817/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шарапи В.М.,

суддів - Желєзний І.В., Чиркін С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича (далі - уповноважена особа Фонду, Фонд, Банк, відповідно) на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 5 листопада 2015 року у складі судді Козачек І.С. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у складі колегії суддів: Совгири Д.І. (головуючий), суддів: Курка О.П., Білоуса О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду, треті особи на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", Фонд, про визнання протиправним рішення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням змін позовних вимог, просив:

1.1 визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про віднесення до нікчемних транзакцій та правочинів Угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договору банківського вкладу), укладеної на користь позивача 5 грудня 2014 року за №07643, викладене у наказах уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Златобанк" Славінського В.І. від 8 квітня 2015 року №164/1 "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та від 9 квітня 2015 року №165/1 "Про внесення змін до наказу №164/1 від 8 квітня 2015 року, шляхом викладення його у новій редакції" (з додатками).

2. Хмельницький окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 5 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, позов задовольнив.

3. Судами попередніх інстанцій встановлено:

3.1 5 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Златобанк" укладена угода №07643 про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір банківського вкладу).

3.2 Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_2 відкрив депозитний рахунок на користь ОСОБА_1 (особа на користь якої відкритий вкладний (депозитний) рахунок). ОСОБА_1 за умовами договору набув статусу вкладника.

3.3 У свою чергу, банк відкрив вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 , початкова сума якого складала 10 000 доларів США.

3.4 Факт внесення коштів ні банківською установою, ні відповідачем не заперечувався.

3.5 13 лютого 2015 року виконавчою дирекцією Фонду на підставі постанови Правління Національного банку України від 3 лютого 2015 року №105 "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" прийняте рішення №30 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14 лютого 2015 року по 13 травня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду для тимчасової адміністрації.

3.6 24 квітня 2015 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду з заявою, у якій просив включити його до реєстру вкладників, відповідь на яку позивачу не надана.

3.7 13 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення №99 про початок процедури ліквідації ПАТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду з питань ліквідації.

3.8 Крім того, з письмових пояснень відповідача стало відомо, що уповноваженою особою Фонду прийняті накази від 8 квітня 2015 року №164/1 "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та від 9 квітня 2015 року №165/1 "Про внесення змін до наказу №164/1 від 8 квітня 2015 року, шляхом викладення його у новій редакції".

3.9 Зазначеними наказами угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договору банківського вкладу) №07643, укладену на користь позивача 5 грудня 2014 року, віднесено до категорії нікчемні транзакції та правочини.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, уповноважена особа Фонду звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати зазначені рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

5. На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що правочин, укладений на користь позивача, зокрема, договір банківського вкладу №07643 від 5 грудня 2014 року має ознаки нікчемності, визначені у пункті 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що було встановлено уповноваженою особою Фонду, відтак відповідач діяв у межах повноважень та у порядку, визначеному Законом.

6. У запереченні на касаційну скаргу позивач зазначає, що судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права, тому просить залишити їх без змін.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

7. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

8. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №4452-VI).

9. Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на дату прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» на поточному рахунку позивача відповідно до Угоди перебувала сума у розмірі 10000 доларів США.

11. Кошти на поточний рахунок позивача були зараховані 5 грудня 2014 року, тобто до прийняття Національним банком України рішення №105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» та запровадження тимчасової адміністрації (до 13 лютого 2015 року).

12. Відповідно до положень статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

13. Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

14. Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

15. З аналізу вищенаведеного слідує, що уповноважена особа Фонду дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

16. Застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Як встановлено судом, відповідно до наказу № 164/1 від 8 квітня 2015 року, в редакції наказу № 165/1 від 9 квітня 2015 року, відповідачем віднесено до нікчемних транзакції та правочини (договори), в тому числі і щодо зарахування коштів на рахунок позивача.

18. Разом із тим, вищевказаний наказ всупереч приписам чинного законодавства не містить посилань на конкретні підстави, визначені статтею 38 Закону № 4452-VI, з якими відповідач пов`язує нікчемність правочину (договору) банківського вкладу позивача.

19. В той же час, з огляду на особливу правову природу діяльності відповідача, обов`язковим є зазначення останнім конкретного пункту частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, перелік яких є вичерпним. При цьому положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

20. З приводу посилання скаржника на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитного рахунку іншого клієнта, на якому була розміщена значна сума коштів, що свідчить про нікчемність вчиненого правочину, то колегія суддів зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з`явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.

21. Цим Законом частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як "здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства". Спрямованість цих законодавчих змін на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" підтверджується Пояснювальною запискою до проекту закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (реєстраційний № 2045а від 08 червня 2015 року), який був внесений Кабінетом Міністрів України. У цій Пояснювальній записці зазначено, що проект закону спрямований на, зокрема, розширення переліку підстав, за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами, які мають ознаки "дроблення". Крім того, саме рішення Верховної Ради України про прийняття Закону № 629 було спрямоване на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" і це підтверджується стенограмою засідання парламенту від 16 липня 2015 року.

22. Фактично під «дробленням» розуміється переказ депозитних коштів із одного рахунку, сума на якому перевищує гарантовану суму для відшкодування, на інші депозитні рахунки, як правило, новоутворені, в частинах, які підпадають під виплату Фондом гарантування вкладів.

23. Разом із тим, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI. З огляду на що, посилання відповідача на наявність факту «дроблення вкладу» з боку позивача є безпідставним.

24. Також, колегія суддів звертає увагу, що положення пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ «Златобанк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

25. Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

26. Отже, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

27. Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та Банком, відтак не може бути розглянуто у судовому порядку, а тому провадження в адміністративної справи підлягає закриттю.

28. Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

29. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду належить задовольнити частково, рішення судів скасувати, закривши провадження у справі.

30. Керуючись статтями 345, 349, 354, 355, 356, 359??Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

30. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича задовольнити частково.

31. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду міста Києва від 5 листопада 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі 822/5801/15 скасувати, провадження у справі закрити.

32. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: І.В. Желєзний

С.М. Чиркін