Справа № 160/1935/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1935/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В. ,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. в адміністративній справі №160/1935/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.02.2019 року № 1124-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.02.2019 року № 1124-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ».

Відповідач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю (Нагорний Б.В.) підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача (Коваленко Д.П.) заперечив проти наведених у апеляційній скарзі доводів.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, 03.12.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено запит №74276/10/04-36-13-07-11 на ім`я ОСОБА_1 стосовно надання інформації та документів щодо відчуження ОСОБА_1 об`єктів нерухомого майна за 2015-2017 роки.

При цьому підставою для направлення запиту контролюючий орган зазначає, відомості центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, з яких встановлено отримання позивачем протягом 2017 року доходу від продажу об`єктів нерухомого майна на загальну суму 2 460 962,75 грн. та проведення операцій з відчуження майна в 2015-2016 роках.

Також, контролюючим органом у запиті зазначено, що у разі ненадання пояснень і їх документального підтвердження на вказаний запит у відповідача будуть наявні підстави для проведення позапланової документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Позивач, листом від 18.02.2019 року повідомив відповідача, що запит від 03.12.2018 року не містить підстав для його надіслання, а отже, складений з порушенням вимог абзацу 2 п. 73.3 ст. 73 ПК України, що відповідно до норми абз. 18 п. 73.3 ст. 73 ПК України, звільняє від обов`язку надання відповіді та документів на такий запит. Також позивач зазначив про безпідставне застереження щодо наслідків ненадання документів та виникнення права на проведення документальної позапланової перевірки відповідно до п.п. 78.1.1 та 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, оскільки в отриманому запиті податкового органу не наведено жодної отриманої податкової інформації, яка б свідчила про порушення позивачем законодавства та не наведено жодної норми законодавства, яку їм порушено. Крім того, наголошено, що державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна проведено нотаріусами, а отже обов`язок платника податків в такому разі щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається (п. 179.2 ст. 179 ПКУ).

22.02.2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з отриманням інформації від приватних нотаріусів Дніпровського міського нотаріального округу щодо отримання доходів від відчуження майна, видано наказ № 1124-п на проведення позапланової документальної виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року з питань дотримання вимог податкового, валютного, та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваного наказу від 22.02.2019 року № 1124-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами пункту 73.3 ст. 73 ПК України передбачено право контролюючих органів на звернення до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Також приписами ст.73 ПК України визначено обставини, за настання яких контролюючий орган має право звернутися до платника податків з письмовим запитом про надання інформації. Так, право на вручення платнику податків письмового запиту виникає у контролюючого органу у разі, якщо:

- за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

- щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

- у разі проведення зустрічної звірки;

- в інших випадках, визначених цим Кодексом.

При цьому вказаним пунктом ст.73 ПК України передбачено, що у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

На підставі п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

В свою чергу з оскаржуваного наказу вбачається, що відповідач при призначенні перевірки керувався п.п. 78.1.1 та 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

При цьому відповідно до приписів пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Виходячи зі змісту запиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 74276/10/04-36-13-07-11 від 03.12.2018 року останні не містить жодної з шести, визначених у п. 73.3 ст. 73 ПК України, підстав для направлення такого запиту, не наведено жодної отриманої податкової інформації, яка б свідчила про порушення позивачем законодавства та не наведено жодної норми законодавства, яку їм порушено.

Як вбачається із запиту, податковий орган зазначає про відсутність відомостей про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору при здійсненні продажу об`єктів нерухомого майна.

В свою чергу, наведені підстави не зазначені у п. 73.3 ст. 73 ПК України, як підстави для направлення письмового запиту та не є інформацією, що свідчить про порушення платником податків законодавства.

Відповідно до змісту пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган не звертався до позивача із запитом внаслідок виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, оскільки запит мотивований відсутністю у контролюючого органу відомостей про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору при здійсненні продажу об`єктів нерухомого майна, тому підстави, передбачені пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, для призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.02.2019 року №1124-п призначено провести документальну позапланову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року. В свою чергу в запиті № 74276/10/04-36-13-07-11 від 03.12.2018 року контролюючий орган зобов`язував позивача надати декларації про майновий стан і доходи та інші документи за 2015-2017 роки.

Таким чином, контролюючий орган призначив перевірку за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року за відсутності запиту щодо надання документів за 2018 рік.

В наказі на проведення перевірки зазначено, що предметом перевірки контролюючий орган визначає дотримання вимог податкового, валютного, та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Однак, в запиті відповідач посилається на відсутність відомостей про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору при здійсненні продажу об`єктів нерухомого майна.

Отже, враховуючи що контролюючий орган не звертався до позивача із запитом щодо надання документів стосовно порушень валютного та іншого законодавства, та єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування чи внаслідок виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, у контролюючого органу були відсутні підстави передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України для призначення документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання вимог податкового, валютного, та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів критично розцінює те, що податковий орган не врахував, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна протягом 2016- 2017 років проведено нотаріусами у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідні відомості.

В свою чергу, відповідно до абз. 2 п. 173.4 ст. 173 ПК України під час проведення операцій з відчуження об`єктів рухомого майна в порядку, передбаченому цією статтею нотаріус посвідчує відповідний договір купівлі-продажу (міни) об`єктів рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) за наявності документа про оцінку майна та документа про сплату до бюджету продавцем (сторонами договору міни) податку, обчисленого виходячи із ціни, зазначеної в договорі.

Також, пунктом 173.4 ст.173 ПК України передбачено, що нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про посвідчені договори купівлі-продажу (міни), про вартість кожного договору та про суму сплаченого податку у порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Отже, з аналізу викладеного вбачається, що контролюючий орган безпідставно визначив відсутність відомостей про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору при здійсненні продажу об`єктів нерухомого майна, як підставу для направлення запиту від 03.12.2018 року № 74276/10/04-36-13-07-11 про надання інформації та документів щодо відчуження об`єктів нерухомого майна за 2015-2017 роки.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що ненадання позивачем документів на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.12.2018 року № 74276/10/04-36- 13-07-11, який складено з порушеннями вимог ПК України, не може розцінюватися як підстава для проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до пп. 78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема в якому чітко не зазначено підстави для його направлення (надсилання), платник податку звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Висновок про протиправність спірного наказу в тому числі підтверджується тим, що підставою для його прийняття вказано ненадання відповіді на інформаційний запит з питань, які у такому запиті не містились. Тобто фактично наказ на проведення позапланової перевірки суперечить вимогам пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, оскільки письмовий запит з тих питань, що визначено у спірному наказі, предметом перевірки, позивачеві не надсилався.

Отже, з урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача не було законних підстав для прийняття наказу від 22.02.2019 року № 1124-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 », а тому спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів критично розцінює доводи податкового органу стосовно того, що допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 відбувся, а тому наказ №1124-п 22.02.2019 року вичерпав свою дію та платник податків втратив право на його оскарження.

Так, зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що контролюючим органом призначено проведення виїзної перевірки.

Так, відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені ст. 81 ПК України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять; розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платник; податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особам; контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Виходячи з викладеного, відповідач призначивши проведення саме виїзної перевірки мав на увазі її проведення за податковою адресою платника податків - фізичної особи, а саме за місцем її проживання.

При цьому сторонами справи не заперечується те, що з метою вручення оскаржуваного наказу та направлення на перевірку посадові особи відповідача запропонували позивачу прибути до контролюючого органу для їх отримання.

Позивачем наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.02.2019 року № 1124- п та направлення від 22.02.2019 року № 1271 отримано в приміщенні Центральної державна податкова інспекція Правобережного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за адресою м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22.

В свою чергу, після вручення оскаржуваного наказу відповідач запропонував позивачу написати заяву з проханням проводити невиїзну перевірку. Вказану заяву позивачем було написано та надано через канцелярію, однак заява не підтверджує згоду позивача з підставами перевірки та законністю її проведення, в т.ч. з огляду на те, що останнім було відмовлено у наданні до перевірки документів листом від 26.02.2019 року.

Також, позивач свою позицію щодо проведення перевірки з порушенням норм ПК України визначав у листі від 04.03.2019 року направленому у відповідь на вимоги відповідача щодо надання документів, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.48,54).

Колегією суддів також береться до уваги, що контролюючий орган не прийняв наказ про проведення невиїзної перевірки та не вчиняв дії щодо проведення виїзної перевірки, а отже, питання допуску до проведення перевірки не виникало, а отже незгода позивача з підставами призначення та проведення перевірки з порушенням норм ПК України, що викладено у листах від 26.02.2019 року та від 04.03.2019 року, можливо кваліфікувати як не допуск до перевірки.

Слід також зауважити, що відповідно до п. 79.5 ст. 79 ПК України за наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка, проте норми ПК України не містять умов за яких можливо замість виїзної перевірки провести невиїзну.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. в адміністративній справі №160/1935/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко