Справа № 489/4291/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 р.м. ОдесаСправа № 489/4291/17

Категорія: 10.3.2 Головуючий в І інстанції: Коваленко І.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 21.06.2019 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач-2), в якому просив: визнати неправомірними дії та рішення відповідачів щодо порушення статей 51, 53 спеціального Закону № 796-ХІІ в частині зменшення суми додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю з 170,82 грн. до 145,20 грн., та зобов`язати відповідачів виконати певні дії для поновлення права позивача - перерахунку та виплати починаючи з 01.04.2015 року заборгованих щомісячних сум додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 щомісячного розміру - 170,82 грн.; визнати неправомірними дії та рішення відповідачів про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача 60 днів, визначених ч. 1 ст. 56 спеціального Закону № 796-ХІІ та довідки № 44 від 02.02.2017 року у пільговому обчисленні, та зобов`язати відповідачів виконати певні дії для перерахунку та виплати передбачених діючим законодавством виплат з урахуванням наявного на час виконання судового рішення стажу, збільшеного за Списком № 1 на 60 днів; визнати неправомірними дії та рішення відповідачів щодо зменшення законного розміру підвищення та порушення порядку обчислення заробітку застрахованого у солідарній системі ПФУ позивача, зазначених у ч. 2 ст. 56 та ст. 57 спеціального Закону № 796-ХІІ, та зобов`язати відповідачів виконати певні дії для поновлення права позивача - перерахунок виплати обчисленого в законному порядку щомісячного підвищення, яке відповідно спеціального закону становить: за 27 років роботи відпрацьовані понад 20 років: 27 відсотків заробітку за 2015 рік або 1728 грн.; за 28 років роботи відпрацьовані понад 20 років: 28 відсотків заробітку за 2016 рік; за 29 років роботи відпрацьовані понад 20 років: 29 відсотків заробітку за 2017 рік; зобов`язати відповідачів доплатити позивачу всю суму нарахованих на підставі діючих законодавчих актів, протиправно не виплачених за минулий час спеціальних виплат та компенсацію за затримку строків їх виплати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії та рішення Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області в частині недоплати ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , який з 13.05.2008 року продовжує працювати, щомісячної доплати до пенсії, шляхом збільшення пенсії на 1 % його заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести відповідні доплати до пенсії за період з 01.01.2017 року, з врахуванням вже виплачених сум. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

26.10.2018 року, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивач звернувся із заявою про визнання протиправними дій та рішень, вчинених відповідачем шляхом самоуправного повороту виконання судового рішення від 31.01.2018 року, які привели до порушення прав позивача на збільшення пенсії, підтверджених ухваленим на користь позивача рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 489/4291/17, яке набрало законної сили 03.03.2018 року.

За результатами розгляду заяви позивача Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено окрему ухвалу від 13 грудня 2018 року, якою заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним розпорядження Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 19.09.2018 року за № 125424, якими позивачу здійснено перерахунок пенсії та встановлено її розмір на рівні 1549,96 грн. та 1754,37 грн., як такі, що порушують право ОСОБА_1 на належний перерахунок пенсії, підтверджений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року у справі 489/4291/17, зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області вжити заходів для виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року у справі № 489/4291/17 та в місячний строк з дня отримання даної окремої ухвали повідомити Ленінський районний суд м. Миколаєва про результати вжитих заходів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишено без задоволення, окрему ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2018 року залишено без змін.

21.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва із заявою, після уточнення якої 14.06.2019 року, остаточно просив: розглянути подане у порядку ст.ст. 382, 383 КАС України клопотання заявника про встановлення контролю за негайним виконанням окремої ухвали у справі № 489/4291/17, яка набрала законної сили з моменту постановлення (13.12.2018 року), шляхом накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; окрім накладення штрафу за ухилення від негайного виконання окремої ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2018 року, на виконання ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області у встановлений судом термін нарахувати та виплатити передбачені Законом суми компенсації втрати частини пенсії, не отриманої вчасно за грудень 2018 року, січень - квітень 2019 року з вини боржника; зобов`язати боржника у встановлений судом термін надати суду та заявнику звіт про сплату штрафу та виконання ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що Ленінським районним судом м. Миколаєва 13.12.2018 року було постановлено окрему ухвалу суду, згідно якої визнано протиправними розпорядження Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 19.09.2018 року за № 125424, якими позивачу здійснено перерахунок пенсії та встановлено її розмір на рівні 1549,96 грн. та 1754,37 грн., як такі, що порушують його право на належний перерахунок пенсії, підтверджений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року у справі № 489/4291/17. У зв`язку з ухиленням боржника від негайного виконання окремої ухвали суду (невиплати в грудні 2018 року, січні 2019 року пенсії у повному розмірі та не виплати в грудні 2018 року частини заборгованої пенсії та компенсації за затримку виплат), заявник вимушений був звернутися до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині встановлення контролю за негайним виконанням окремої ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі та закрито провадження в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання боржника нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини пенсії.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення поданої заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм процесуального права.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року - без змін.

Також, від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшло клопотання про заміну відповідача його правонаступником, а саме з Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року замінено відповідача-1 у даній справі його правонаступником на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За правилами ч.ч. 1-5 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

З системного аналізу вказаних положень КАС України вбачається виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що вказані норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що у даній справі судом вжиті заходи судового контролю за виконанням рішення суду, що ухвалено на користь позивача, згідно окремої ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2018 року в порядку ст.ст. 249, 383 КАС України, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року.

Судом у даній справі не приймалось рішень в порядку ст. 382 КАС України щодо встановлення такого виду судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав за заявою позивача для накладення в порядку ст. 382 КАС України на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Більш того, як вбачається із заяви Інгульського ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області про вжитті заходи на виконання окремої ухвали та додатково наданих останнім в ході розгляду заяви позивача доказів, Інгульським ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області прийнято рішення від 25.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перераховано розмір пенсії на попередній - 9686,36 грн., який встановлено відповідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року у справі № 489/4291/17. У зв`язку із цим, протоколом за період з 01.10.2018 р. по 31.01.2019 р. до виплати нараховано 31727,96 грн., які списком № 1 перераховано на відповідний рахунок АТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на лютий 2019 року порушене право позивача, яке підлягало захисту відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року та окремої ухвали цього суду від 13.12.2018 року поновлено, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на дату прийняття оскаржуваної ухвали у суду були відсутні підстави для вжиття вказаних заявником заходів судового контролю за виконанням судових рішень у зв`язку із їх фактичним повним виконанням.

Колегія суддів зазначає, що факт відновлення порушеного права та отримання пенсії в повному розмірі з урахуванням вказаного вище донарахування позивач підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції, проте, останній вважає, що Інгульське ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області має йому компенсувати частину втрати пенсії у зв`язку із затримкою її виплати.

Разом з цим, судовим рішенням, щодо виконання якого встановлювався судовий контроль, не були задоволені такі вимоги позивача, як зобов`язання виплатити на його користь компенсацію втрати частини пенсії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для вжиття у даній справі додаткових заходів судового контролю в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України за заявою позивача.

Колегія суддів зазначає, що ст.ст. 382, 383 КАС України є спеціальними нормами, спрямовані на забезпечення виконання судового рішення, що прийнято у справі, та в порядку вказаних вимог КАС України суд не вправі задовольняти вимоги позивача, які не були задоволені судом при прийнятті рішення по суті заявленого позову. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про виплату йому компенсації втрати частини доходу за порушення строків виплати пенсії є окремими позовними вимогами, які не можуть бути задоволені в порядку встановлення судового контролю.

Водночас, доходячи обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття у даній справі заходів судового контролю в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України та задоволення заяви позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково закрив провадження в частині вимог позивача про зобов`язання боржника нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини пенсії з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки вказані норми КАС України передбачають підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з неналежністю розгляду заявленого позову за правилами адміністративного судочинства. Проте, в даному випадку судом першої інстанції розглядалась заява позивача щодо встановлення судового контролю за судовим рішенням, що вже ухвалено за результатами розгляду позову ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства, що виключає можливість застосування до спірного питання наведених вимог КАС України.

Колегія суддів зазначає, що аналіз вимог ст.ст. 382, 383 КАС України дає підстави для висновку, що наслідком встановлення судом обставин щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового контролю за виконанням рішення суду у спосіб визначений заявником є залишення поданої заяви без задоволення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - зміні із виключенням із її мотивувальної та резолютивної частин висновків щодо закриття провадження в частині вимог позивача про зобов`язання боржника нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини пенсії з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 249, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 382, 383 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року - змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин висновки про закриття провадження в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання боржника нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини пенсії з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 08.08.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька