Справа № 420/1693/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1693/19

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О. Дата і місце ухвалення: 06.06.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про скасування рішення №122 від 22.10.2018р. про відмову в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Позов обґрунтовувала тим, що при зверненні у вересні 2019 року до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішенням №122 від 22.10.2018р. відповідач відмовив їй у призначенні відповідної грошової допомоги з посиланням на відсутність у ОСОБА_1 стажу, що дає право на призначення такої допомоги. Вказану відмову позивач вважає незаконною та зазначає, що пенсійним органом неправомірно не зараховано до стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, періоди її роботи з 10.08.1981р. по 23.06.1988р. та з 12.09.1990р. по 01.12.1993р. на посаді медсестри в Одеському НДІ стоматології. Відповідачем не враховано, що науково-дослідний інститут є клінічним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я згідно п.9 розділу «Пояснення» Переліку закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002р. №385.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року позов задоволено.

Скасовано рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №122 від 22.10.2018р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 06.06.2019р., з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж 30 років, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002р. №385 затверджено Перелік закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, відповідно до якого науково-дослідний інститут стоматології не віднесений до закладів охорони здоров`я. А відтак, відповідачем правомірно не зараховано стаж роботи позивача в Одеському НДІ стоматології до стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

Також, апелянт посилається на те, що судом не надано належної правової оцінки його доводам про те, що зобов`язуючи Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу суд втрутився в дискрецію суб`єкта владних повноважень, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Не погоджується апелянт і з стягненням судом першої інстанції на користь позивача з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі судового збору за рахунок його бюджетних асигнувань та зазначає, що ч.1 ст.73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено напрямки використання коштів Пенсійного фонду, а частиною 2 вказаної статті Закону встановлено заборону на використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з вересня 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Одесі та отримує пенсію за віком.

17.09.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивач додала: копію паспорту громадянина України та ідентифікаційного коду; копію трудової книжки серії НОМЕР_1 ; копію диплому про навчання серії ГТ НОМЕР_2 від 02.07.1981р.; копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 ; довідку КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 14.09.2018р. №02/0107/2246.

Рішенням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №122 від 22.10.2018р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги - 30 років (в наявності 23 роки 4 місяці 3 дні). До стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, не зараховано періоди роботи позивача з 10.08.1981р. по 23.06.1988р. та 12.09.1990р. по 01.12.1993р. на посаді медсестри в Одеському НДІ стоматології, оскільки вказаний заклад не передбачений Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі, виходив з того, що науково-дослідний інститут є клінічним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я та належить до закладів і установ, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. У зв`язку з цим, відповідач, не враховуючи до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги, періоди роботи позивача з 10.08.1981р. по 23.06.1988р. та 12.09.1990р. по 01.12.1993р. на посаді медсестри в Одеському НДІ стоматології, діяв неправомірно.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 визначено найменування закладів і установ робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а саме: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002р. №385 затверджено Перелік закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, пунктом 9 розділу «Пояснення» якого науково-дослідний інститут віднесено до клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Матеріалами справи підтверджено та учасниками справи не заперечується, що у період з 10.08.1981р. по 23.06.1988р. ОСОБА_1 працювала в Одеському науково-дослідному інституті стоматології на посаді сестри відділення пародонтології, з переводом на посаду медичної сестри у відділенні реабілітації, а у період з 12.09.1990р. по 01.12.1993р. - на посаді медичної сестри відділення ортопедичної стоматології та матеріалознавства.

На момент досягнення пенсійного віку 12.09.2018р. позивач займала посаду, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років згідно ст. 55 п. «е» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується довідкою КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 14.09.2018р.

Враховуючи, що Одеський науково-дослідний інститут стоматології відноситься до клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я, робота в якому на посаді середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади) дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі неправомірно не зараховано до стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, періодів роботи ОСОБА_1 з 10.08.1981р. по 23.06.1988р. та 12.09.1990р. по 01.12.1993р. на посаді медсестри в Одеському НДІ стоматології.

Зазначені дії відповідача призвели до помилкового висновку про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги - 30 років та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні грошової допомоги №122 від 22.10.2018р.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що зобов`язуючи Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу суд втрутився в дискрецію суб`єкта владних повноважень.

Верховний суд України своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15, вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Оскільки єдиною підставою для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі у рішенні №122 від 22.10.2018р. зазначило відсутність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги - 30 років, та таку підставу визнано неправомірною в судовому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Доводи апеляційної скарги Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 06.06.2019р. колегія суддів не вбачає.

Щодо посилань апелянта на неправомірне стягнення судом першої інстанції судового збору в сумі 768,40 грн. з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі за рахунок його бюджетних асигнувань, то колегія суддів зазначає, що при розподілі судових витрат суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, який набув чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», зокрема, виключено п.18 ч.1 ст.5 Закону, яким Пенсійному фонду України та його органам встановлювалися пільги щодо сплати судового збору.

А відтак, при задоволенні позову ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір правомірно, у відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України, стягнуто судом першої інстанції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, як відповідача у справі.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 серпня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук