Справа № 594/812/19
Суддя: Губіш О. А.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 594/812/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Окулянко У.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Гриник Павла Вікторовича, 1 бат, 4 рота, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського УПП у Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Гриник П.В., в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ №1278672 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову, посилається на те, що 30 червня 2019 року близько 08.00 год. рухався у напрямку м. Кам`янець-Подільський, керуючи автомобілем Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , й на перехресті дороги з с. Довжок і Хмельницької Н-03 283 км, маючи намір повернути ліворуч у напрямку Кам`янця-Подільського, зупинився перед дорожнім знаком пріоритету 2.2 «Проїзд заборонено». Здійснивши зупинку перед тим, як проїхати перехрестя, оскільки саме в цьому місці можна було оцінити ситуацію на проїжджій частині.

Після чого був зупинений поліцейським, який повідомив, що він не зупинився біля знаку «Проїзд без зупинки заборонений», чим порушив ПДР. Він заперечив, пояснив, що зупинився перед тим, як проїхати перехрестя, а враховуючи, що на цій дорозі завжди пожвавлений рух, подальший рух без зупинки був би неможливий. На його пропозицію надати докази порушення в тому числі, фото, -відео доказ, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, поліцейський спробував показати йому відео з планшета, де зображення було нерозбірливим.

Посилаючись на норми Наказу №33 МВС України, який надає повний перелік технічних засобів, що можуть використовуватись в підрозділах МВС для виявлення та фіксації порушень ПДР, вказує на те, що будь-яка побутова фото відео техніка у переліку технічних засобів у такому наказі відсутня. Крім того, в порушення п.2.13 Інструкції «З організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху» до постанови не надано будь-яких матеріалів, на яких зафіксовано показання електронного пристрою. Вказує на те, що дані побутового пристрою, схожого на планшет, не можуть використовуватись як доказ у справі, крім того, відсутні будь-які інші докази його провини, що є свідченням того, що поліцейським складено незаконну постанову.

Ухвалою судді від 03 липня 2019 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі.

11 липня 2019 року відповідачем подано відзив на позов згідно якого зазначає, що вимоги позивача вважає безпідставними. В обґрунтування чого посилається на те, що ОСОБА_1 30 червня 2019 року о 08 год. 10 хв. керував транспортним засобом Skoda Rоomster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 288 км а/д Н-03 «Житомир-Чернівці» не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме, здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4 (б) ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП у зв`язку із чим було винесено постанову ЕАВ №1278672 по справі про адміністративне правопорушення та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Винність позивача у вищевказаному порушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом реєстратора, з якого видно, що водій автомобіля марки «Skoda Roomster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснює проїзд біля знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та пригальмовує лише перед виїздом на головну дорогу. Після зупинки транспортного засобу, позивачу було пред`явлено відеозапис порушення і водій, після перегляду відео, не заперечував що не зупинився, натомість пояснив, що зупинився там, де був огляд дороги. Вказує на те, що знак встановлений відповідно до норм чинного законодавства, що підтверджується Схемою організації дорожнього руху на автомобільній дорозі «Житомир-Чернівці». У зв`язку з чим в звдоволенні позову просив відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов, з підстав наведених в такому, підтримав. При цьому, додатково суду пояснив, що з моменту притягнення до адміністративної відповідальності, самостійно, намагався з`ясувати обставини щодо правомірності встановлення на місці події знаку 2.2. Проте, від правоохоронного органу чіткої відповіді з цього приводу не отримав. Крім того, при вирішенні спору, просив суд врахувати особливості місця події, де встановлено знак, оскільки його розташування, не дає змогу водієві, виконуючи зупинку перед таким, об`єктивно оцінити обстановку, оскільки в такому місці водій не може бачити дорогу, на яку має намір виїхати, що в свою чергу змушує водія в обов`язковому порядку здійснювати зупинку безпосередньо перед виїздом на дорогу та яке знаходиться за знаком 2.2.

Відповідач в зал судового засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду.

За таких обставин, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає. що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, що слідує з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1278672, ОСОБА_1 30 червня 2019 року близько 08 год. 10 хв. керуючи транспортним засобом марки «Skoda Roomster», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 288 км а/д Н-03 «Житомир-Чернівці» не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме, здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4 (б) ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис ( якщо такий запис здійснювався).

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», слідує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує. що в такій посилання на докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в тому числі, відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис ( на який відповідач посилається у відзиві ) відсутні. Крім того, у постанові у графі «До постанови додається…» нічого не зазначено.

Відповідно до пунктів 9, 10 Наказу МВС України від 07.11.2015, № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржувана постанова не містить обґрунтування доведеності вини позивача, не містить доказів, на підставі яких відповідальна особа дійшла висновку щодо винуватості позивача.

Приєднаний відповідачем до відзиву на позов відеозапис суд не розцінює як належний останній не містить будь-яких даних про те, що здійснений саме у час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. При цьому суд, враховує дані часу відображені на відеозаписі, які не відповідають даним внесеним в оскаржувану постанову. Відсутні і ідентифікаційні дані технічного засобу, яким здійснено відеозапис. Оскаржувана постанова взагалі не містить даних про технічний засіб, яким проводився відеозапис, а тому, суд не може зробити висновок про належність наданого відповідачем доказу ( відеозапису).

Враховуючи те, що за змістом ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд вважає, що накладення на позивача адміністративного стягнення та притягнення його до адміністративної відповідальності, не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене без врахування вимог закону, ґрунтуються виключно на твердженнях працівника поліції, який є прямо зацікавленою особою, та не стверджуються жодним іншим об`єктивним та належним доказом, не вбачається протилежного і з справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказів правомірності свого рішення суду не надав, а обставини, на які посилається позивач, підтверджують, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача викладені ним у відзиві на позовну заяву, а саме те, що 30.06.2019 року інспекторами поліції проводилась фіксація на місці вчинення правопорушення, де із відеозапису відео реєстратора видно, що водій здійснює проїзд біля знаку 2.2 та пригальмовує лише перед виїздом на головну дорогу, оскільки у постанові не зазначено яким технічним засобом здійснювалась фіксація правопорушення, не зазначено взагалі що така фіксація здійснювалась. Крім того як зазначено вище, у постанові у графі «До постанови додається…» нічого не зазначено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведенного вище, враховуючи позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016 адміністративне провадження №К/9901/29775/18 , викладену у постанові від 30 травня 2018 року, суд приходить до висновку що оскаржувана постанова складена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 122, 125, 245, 283, 284, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5. 8, 13, 32, 71, 77, 90, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення поліцейського УПП у Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Гриник Павла Вікторовича, 1 бат. 4 рота від 30 червня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн. скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча: