Справа № 200/4076/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року справа №200/4076/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі № 200/4076/19-а (головуючий суддя І інстанції - Кочанова П.В.), складене в повному обсязі 31 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2019 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо не зарахування 3 (трьох) років стажу роботи, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років, а саме стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського "Союзвуглемаш", з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, щодо не нарахування доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків, щодо невидачі відповідних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05 серпня 2018 року, на 04 грудня 2018 року, на січень 2019 року;

- зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зарахувати 3 (три) роки стажу роботи, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років, а саме стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді у період з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського "Союзвуглемаш", з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, щодо не нарахування доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків, щодо невидачі відповідних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05 серпня 2018 року, на 04 грудня 2018 року, на січень 2019 року;

- визнання неправомірними дії Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського "Союзвуглемаш", з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України;

- зобов`язання Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського "Союзвуглемаш", з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, здійснення перерахунку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 05 серпня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат та на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05 серпня 2018 року, на 04 грудня 2018 року, на січень 2019 року, які мають бути видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області на підставі прийняття рішення по вищевказаних позовних вимогах (а.с. 5-14).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо не зарахування до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а саме роботи у період з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року і юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського "Союзвуглемаш", з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, щодо невидачі відповідних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05 серпня 2018 року, на 04 грудня 2018 року, на січень 2019 року з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків посадового окладу. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зарахувати до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді у період з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року і юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського "Союзвуглемаш", з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України, видати відповідні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 05 серпня 2018 року, на 04 грудня 2018 року, на січень 2019 року з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 (шістдесят) відсотків посадового окладу.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити (а.с. 87-93).

Не погодившись з судовим рішенням, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позивача було звільнено посади судді Дзержинського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку рішенням Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року № 3232/0/15-16, тобто до набрання чинності Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», тому стаж її роботи на посаді судді не підлягає перерахунку.

При цьому, зазначає, що листом від 05 листопада 2018 року Вищою радою правосуддя, Верховним судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Радою суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України було надано роз`яснення стосовно проведення перерахунку стражу роботи на посаді судді у зв`язку з набранням чинності Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд». При цьому, зі змісту даного листа вбачається, що зазначений перерахунок стосується саме суддів, а не суддів у відставці.

Апелянт зазначив, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області не наділено повноваженнями щодо винесення наказів про перерахунок (зарахування) стажу роботи на посаді судді суддям у відставці (а.с. 95-97).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_1 з 01 вересня 1982 року по 30 червня 1987 року навчалась на юридичному факультеті Воронезького державного університету, після чого працювала: з 13 серпня 1987 року по 03 червня 1988 року старшим юрисконсультом шахти ім.Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, з 16 серпня 1988 року по 28 квітня 1993 року юрисконсультом Держмашзаводу ім. Г.І.Петровського «Союзвуглемаш», з 29 квітня 1993 року 03 квітня 1995 року головним державним інспектором - юрисконсультом Дзержинського міського центру зайнятості, з 05 квітня 1995 року по 16 вересня 1996 року юрисконсультом Дзержинського відділення №5369 Ощадбанку України в Донецькій області (а.с. 15-20).

Указом Президента України 17 вересня 1996 року № 814/96 позивача призначено на посаду судді Дзержинського місцевого суду Донецької області (наказ по суду № 279 від 17 вересня 1996) та Постановою Верховної ради України від 07 лютого 2002 року № 3060-ІІІ призначена суддею Дзержинського міського суду Донецької області безстроково (наказ по суду № 228 від 24 квітня 2002 року) (а.с. 18).

21 грудня 2016 року ОСОБА_1 звільнена з займаної посади у зв`язку з виходом у відставку відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року за № 3232/0/15-16 (рішення Вищої ради юстиції № 36 від 19 грудня 2016 року, наказ № 12-к по Дзержинському міському суду Донецької області від 21 грудня 2016 року), тобто до дати набрання чинності змін внесених до частини 2 ст.137 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (а.с. 20).

З розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та протоколу № 2434 від 29 грудня 2016 року, складеними УПФУ у м. Дзержинську (а.с. 75-76), слідує, що до стажу роботи судді, який дає право на відставку позивачу зараховано: роботу на посаді судді Дзержинського міського суду Донецької області з 17 вересня 1996 року по 21 грудня 2016 року, тобто 20 років 3 місяці 6 днів.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 07 серпня 2017 року у справі № 225/3289/17, провадження № 2-a/225/59/2017 (а.с. 40-45), залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (а.с. 46-51), адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду її навчання за денною формою в вищому навчальному закладі - визнано неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою з 01 вересня 1982 року по 30 липня 1987 року в вищому навчальному закладі - Воронезькому державному університеті. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 (вісімдесят чотири) відсотка від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 22 грудня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Після виконання рішення судів стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді склав 22 роки 8 місяців 4 дні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з заявою, в якій просила перерахувати та виплатити суддівську винагороду та вихідну допомогу, а також надати довідку про винагороду судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2509-VIII від 12 липня 2018 року (а.с. 24).

10 грудня 2018 року позивач звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з заявою про надання довідки про винагороду судді, який працює на відповідній посаді з 04.12.2018 року у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04 грудня 2018 року для пред`явлення в Пенсійний фонд України (а.с. 25).

Листом від 13 грудня 2018 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області повідомило позивача про те, що згідно відомостей, які маються у розпорядженні управління, позивача - ОСОБА_1 звільнено з посади судді Дзержинського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку рішенням Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року. Також повідомлено про те, що управління не має правових підстав для проведення перерахунку суддівської винагороди, яка виплачувалась в період перебування на посаді судді з 01 січня 2014 року по 21 грудня 2016 року, та вихідної допомоги, яка була виплачена при звільненні судді (а.с. 26).

22 лютого 2019 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII. В цій заяві позивач, зазначила про зарахування стажу роботи на посаді судді згідно ч. 2 ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - 3 роки. В графі «на сьогодні» зазначено - «не працюю» (а.с. 77).

Листом від 04 березня 2019 року № 1867/04 (а.с. 34) Торецьке об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області направило на адресу позивача рішення від 27 лютого 2019 року № 171 (а.с. 35-36) про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Так, у вказаному рішенні зазначило, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 призначено 22 грудня 2016 року до внесення змін до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

З 22 грудня 2016 року та по теперішній час позивач перебуває на обліку у відповідача-2 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На погодившись з відмовами відповідачів позивач звернулась до суду із цим позовом. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді позивачу має бути зараховано період роботи юрисконсультом шахти ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля, Держдмашзаводі ім. Г.І. Петровського «Союзвуглемаш», Дзержинського відділення № 5369 Ощадбанку України, оскільки це прямо передбачено Законом, а отже у відповідача були відсутні правові підстави відмовляти у зарахуванні такого періоду, а відтак і у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди.

При цьому, суд вважав необґрунтованими посилання Територіального управління Державної судової адміністрації на те, що зазначений перерахунок стосується саме суддів, а не суддів у відставці, оскільки порядок такого перерахунку законодавством не передбачений.

Суд першої інстанції зазначив, що здійснення перерахунку стажу судді є обов`язком суду, в якому суддя працював до виходу у відставку, а в разі ліквідації, реорганізації чи перейменування суду, в якому раніше працював суддя, - новоутвореного суду з урахуванням інстанційності, територіальності, спеціалізації, позаяк такий перерахунок безпосередньо впливає на розмір суддівської винагороди, з урахуванням якої орган Пенсійного фонду повинен обчислити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

При цьому, відмова управління видати позивачу запитувані довідки з відображенням перерахованого стажу роботи на посаді судді унеможливлює здійснення у встановленому порядку перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, є порушення права позивача на отримання належного грошового утримання в розмірі, встановленому законом, з урахуванням всіх визначених законом складових.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На момент виходу судді Бабенко ОСОБА_2 у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до статті 137 Закону України №1402-VIII, у редакції яка діяла на час виходу судді у відставку, до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У пункті 34 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічна норма, містилася і у Законі №2453-VI від 07 липня 2010 року, а саме пункт 11 Розділ XIII Прикінцеві положення регламентує, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року №2509-VІІІ внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» де статтю 137 доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді». Вказана норма набрала чинності лише 05 серпня 2018 року. Передбачені ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12 липня 2018 року № 2509-VIII, тобто з 05 серпня 2018 року.

Дана позиція узгоджується з позицією Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України, викладеної в спільному листі від 05 листопада 2018 року №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді", адресованого вісім апеляційним та місцевим судам. Згідно з яким, суди, враховуючи положення ч.2 ст.137 та абз.4 п.34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ, видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05 серпня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач реалізувала своє права на відставку 22 грудня 2016 року, тобто до внесення змін Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12 липня 2018 року № 2509-VIII.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що зміни внесені Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12 липня 2018 року №2509-VIII на позивача не розповсюджуються, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з невірними висновками суду першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Закону № 1402-VIІІ Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальне управління Державної судової адміністрації України очолює начальник, який призначається на конкурсній основі на посаду і звільняється з посади Головою Державної судової адміністрації України (ч. 1, 2 ст. 154 Закону № 1402-VIІІ ).

Пунктом 3 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, затвердженого Головою Державної судової адміністрації України 25 вересня 2015 року, передбачено, що основним завданням управління є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Донецької області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Донецької області з метою створення належних умов для діяльності судів. Суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області не наділено повноваженнями щодо винесення наказів про перерахунок (зарахування) стажу роботи на посаді судді суддям у відставці, відтак і стаж не підлягає перерахунку управлінням.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим ототожнення суду першої в частині статусу та прав судді та судді у відставці, оскільки таке ототожнення суперечить нормам діючого законодавства.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, звертаючись до суду із позовом, зокрема, до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області обрала невірний спосіб захисту та обрала невірного відповідача по справі, що судом першої інстанції було проігноровано, що є неприйнятним з огляду на положення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі № 200/4076/19-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2018 року.

судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Т.Г. Гаврищук