Справа № 638/12068/19
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/438/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

за участю секретаря - Цуваревої Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (м. Харків, вул. Римарська, 24) до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України, -

встановив:

Позивач в особі Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області 07.08.2019 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також затримати його з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та проведення процедури примусового видворення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.08.2019 працівниками ГУДМС України в Харківській області під час проведення цільового профілактичного заходу з виявлення іноземців та ОБГ, які нелегально перебувають на території м. Харкова, був виявлений громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потрапив на територію України поза пунктом пропуску державного кордону з метою транзитного проїзду до країн Європейського союзу. Паспортний документ відсутній. Близьких родичів серед громадян України не має, постійного джерела доходів, гарантій приймаючої сторони в Україні не має, тобто підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Посилаючись на чинне законодавство України, позивач зазначає, що відповідач не має підстав для отримання громадянства України і посвідки на постійне проживання.

Відповідач перевірений за обліками АРМОР та по базі безпідставно виданих паспортів, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, з питань отримання статусу біженця до ГУ ДМС України в Харківській області не звертався.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував і просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії МХК №125589 від 02.08.2019 вбачається, що 02.08.2019 в приміщенні ГУ ДМС України в Харківській області був виявлений громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч. 1 ст. 203 КУпАП, знаходився на території України незаконно.

Громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення правил перебування іноземних громадян був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Рішенням начальника Новобаварського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 05.08.2019, погодженим начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області, вирішено примусово повернути до країни походження громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонено йому в`їзд на територію України терміном на 3 роки; зобов`язано його покинути територію України в термін до 06.08.2019.

З указаного рішення вбачається, що 02.08.2019 в приміщенні ГУ ДМС України в Харківській області був виявлений громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При собі не мав жодного документа, який посвідчує особу громадянина; була складена довідка про особу від 02.08.2019. З пояснення ОСОБА_1 встановлено, що він прибув на територію України в липні місяці 2019 року поза межами пункту пропуску Державного кордону України по особистих справах. В м. Харкові проживав в гаражі.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП (адміністративний протокол МХК 125589 від 02.08.2019, штраф не сплачений).

Відповідно до чинного законодавства України, де визначаються категорії іммігрантів, яким надається дозвіл на імміграцію в Україну громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має підстав для отримання посвідки на постійне проживання на території України; до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, з питань отримання статусу біженця до ГУ ДМС України в Харківській області не звертався.

Пунктом 16 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-17 визначено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 вказаного Закону встановлює, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної в установленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону №3773-17, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування в зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, в тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених в частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Відповідач з заявою про добровільне повернення до міграційної служби не звертався.

Частинами 1, 5, 8 статті 26 Закону № 3773-17 визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними в межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. В рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України в строк, зазначений в рішенні про примусове повернення.

Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 31 Закону № 3773-17 встановлено вичерпний перелік підстав, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства.

Так, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

З пояснень, наданих відповідачем на ім`я начальника ГУ ДМС України в Харківській області, вбачається, що він є громадянином Ірану. 27.07.2019 він знаходився на території Росії разом зі своїми товаришами, після чого вони разом перетнули кордон Росії з Україною поза пунктом пропуску, після чого доїхали до м. Харків, де оселились в гаражі. 01.08.2019 вони були затримані, оскільки являються нелегалами і жодних документів, що посвідчують особу, у них немає.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав і в порядку, визначених статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними в межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів для самостійного залишення території України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само в разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку і підлягають примусовому видворенню за межі України, в тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9-11, 72-79, 243, 288, 289, 295, 371, та п. 15.5 Перехідних положень КАС України, ст.ст. 4, 9, 25, 26, 30, 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (м. Харків, вул. Римарська, 24) до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Затримати громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Шестак О.І.