Справа № 300/1073/19
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2019 р. справа № 300/1073/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання Станішевської В.Р.,

позивача - не з`явився,

представника відповідача - Федишин О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 за №Ф-86583-53, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн. та за №Ф-86583-53 У, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 дану позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк для усунення її недоліків. У зазначений строк позивач недоліки позовної заяви усунув, тому ухвалою суду від 03.06.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у травні 2019 року у Яремчанському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з нього заборгованості за сплати єдиного внеску. Вважає, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області безпідставно оскаржуваними податковими вимогами про сплату боргу (недоїмки) нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначив, що підприємницькою діяльністю не займається, будь-яких заяв щодо реєстрації у будь-яких реєстрах ним не подавались, у зв`язку з чим не має статусу фізичної особи-підприємця й відповідно не є платником єдиного соціального внеску.

19.06.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 43-45), в якому представник відповідача зазначає, що 21.12.1994 позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання-фізична особа-підприємець, а 11.10.1999 - як платник єдиного соціального внеску. Внаслідок несплати позивачем у встановлені строки єдиного внеску за 2017-2018 роки у нього утворилася заборгованість на загальну суму 18276,72 грн., у зв`язку з чим відповідачем правомірно було сформовано та направлено оскаржувані вимоги від 07.02.2019 за №Ф-86583-53 та №Ф-86583-53 У. Просив у задоволенні позову відмовити.

08.07.2018 позивачем подано відповідь на відзив Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якій зазначив, що твердження відповідача у відзиві є помилковими та просив відхилити відзив (а.с. 57-58).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду витребувано у Виконавчому комітеті Яремчанської міської ради Івано-Франківської області копії письмових доказів, а саме: усі наявні належним чином засвідчені копії матеріалів, що стосуються проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) та державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача, а також усі наявні належним чином засвідчені копії матеріалів, що стосуються видачі ОСОБА_1 будь-яких патентів.

26.07.2019 Виконавчим комітетом Яремчанської міської ради Івано-Франківської області надано відповідь на виконання ухвали про витребування доказів від 10.07.2019.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши попередньо заяву про розгляд справи без його участі. Також у даній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги, просив позов завольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.

07.02.2019 Надвірнянським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86583-53, якою ОСОБА_1 нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн.(а.с. 12) та №Ф-86583-53 У, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн. (а.с. 13).

Не погоджуючись із таким нарахуванням оскаржуваними вимогами боргу зі сплати єдиного внеску, позивач звернувся 28.11.2018 із листом до Надвірнянського управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про роз`яснення підстав нарахування такого боргу. За результатами розгляду вказаного листа Надвірнянським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області надано відповідь від 05.12.2018, якою роз`яснено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.12.1994 по даний час, тому за порушення порядку нарахування та сплати єдиного внеску позивачу нараховано недоїмку за вказаним платежем (а.с. 14).

08.05.2019 позивачем до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області подано скаргу на вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 за №Ф-86583-53 та №Ф-86583-53 У (а.с. 18).

Рішенням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області№2579/10/09-19-10-01-12 від 30.05.2019 скаргу ОСОБА_1 від 08.05.2019 залишено без розгляду (а.с. 38-40).

Вважаючи такі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 за №Ф-86583-53 та №Ф-86583-53 У протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені з урахуванням норм законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами (п. 1 частини першої ст. 4 цього Закону № 2464-VІ).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший п. 1 частини першої ст. 7 Закону № 2464-VІ).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у п. 4 частини першої ст. 4 цього Закону № 2464-VІ, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 частини першої ст. 7 Закону № 2464-VІ).

Як визначено п. 2 цієї частини, базою нарахування єдиного внеску, зокрема, для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як фізичні особи - підприємці.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон №755).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №755 державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 9 вказаного Закону №755 відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу- підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №755 в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця: 1) прізвище, ім`я, по батькові; 2) дата народження; 3) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта); 4) країна громадянства; 5) місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем); 6) види діяльності; 7) дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі; 8) інформація для здійснення зв`язку з фізичною особою - підприємцем: телефон та адреса електронної пошти; 9) підстави для зупинення розгляду документів; 10) інформація про направлення повідомлення правоохоронним органам у разі виникнення сумнівів щодо справжності поданих документів; 11) підстави для відмови у державній реєстрації; 12) дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію; 13) прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків особи або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), яка призначена управителем майна фізичної особи - підприємця; 14) відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені фізичної особи - підприємця, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва від імені фізичної особи - підприємця; 15) дані про оприлюднення результатів розгляду документів, поданих для державної реєстрації; 16) місце зберігання реєстраційної справи в паперовій формі; 17) відомості про суб`єкта державної реєстрації та державного реєстратора; 18) дані про надання відомостей з Єдиного державного реєстру; 19) відомості, отримані в порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів; 20) відомості про ліцензування виду господарської діяльності суб`єкта господарювання: вид господарської діяльності, на який видано ліцензію; найменування та ідентифікаційний код органу ліцензування, що прийняв рішення про видачу ліцензії; дата і номер рішення органу ліцензування про надання та відмову у наданні ліцензії (із зазначенням підстави відмови); відомості про місця та засоби провадження ліцензіатом виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, подання яких органу ліцензування передбачено ліцензійними умовами; підстави, дата і номер рішення про переоформлення, анулювання ліцензії, дата набрання ним чинності; дата видачі ліцензії; відомості про орган ліцензування (найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код) та прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка внесла запис до Єдиного державного реєстру; дані про оприлюднення результатів розгляду документів, поданих для ліцензування; 21) відомості про видачу документів дозвільного характеру: об`єкт, на який видано документ дозвільного характеру; назва виданого документа дозвільного характеру; дата і номер рішення про видачу документів дозвільного характеру або повідомлення про відмову у видачі документа дозвільного характеру (із зазначенням підстави для такої відмови); строк дії документа дозвільного характеру (необмеженість строку дії такого документа); дата видачі документа дозвільного характеру; підстави, дата і номер рішення про анулювання документа дозвільного характеру; дата надходження декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства; дата і номер судового рішення щодо визнання анулювання документа дозвільного характеру безпідставним; дата поновлення безпідставно анульованого документа дозвільного характеру; відомості про дозвільний орган (найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код) та прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка внесла запис до Єдиного державного реєстру; дата видачі документа дозвільного характеру; дані про оприлюднення результатів розгляду документів, поданих для видачі документів дозвільного характеру; 21-1) відомості щодо створення фізичною особою - підприємцем сімейного фермерського господарства; 22) відомості про смерть фізичної особи - підприємця, визнання її безвісно відсутньою або оголошення її померлою; 23) інформація про виправлення помилок, допущених у відомостях Єдиного державного реєстру.

Водночас відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації від 01.07.2010 №2390-VІ (далі - Закон №2390-VІ) процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 7 розділу ІІ Закону №2390-VІ передбачено, що спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців. Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Закону №2390-VІ після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.11.2018 записів в даному реєстрі щодо ОСОБА_1 не знайдено (а.с. 37).

Також на виконання ухвали суду про витребування доказів від 10.07.2019 щодо витребування матеріалів, що стосуються проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, Виконавчим комітетом Яремчанської міської ради Івано-Франківської області надано лист від 22.07.2019 №1565/01-40/12, згідно якого в реєстраційній службі виконкому Яремчанської міської ради відсутні матеріали щодо реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 74).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав і не має статусу фізичної особи-підприємця, тому відповідно не є платником єдиного внеску в розумінні статті 4 Закону № 2464-VІ.

Враховуючи зміст наведених норм, а також відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для нарахування йому боргу зі сплати єдиного внеску відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ.

Документів, які підтверджують державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, на час розгляду справи в суді, відповідачем суду не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, та яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини має застосовуватись судами як джерело права, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06)).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 за №Ф-86583-53, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн. та за №Ф-86583-53 У, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС в Івано-франківській області про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 за №Ф-86583-53, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн. та за №Ф-86583-53 У, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2457,18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-86583-53, якою нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18276 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 72 копійки.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 №Ф-86583-53 У, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 18 копійок.

Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 12 серпня 2019 р.