Справа № 200/3567/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2019 року справа №200/3567/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Гаврищук Т.Г., за участю секретаря судового засідання Токаревої А.Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Печерського Антона Трофимовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 200/3567/19-а (головуючий суддя І інстанції Христофоров А.Б.), складене у повному обсязі 15 травня 2019 року у м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- скасування рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії від 31.01.2019 року;

- зобов`язання Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2018 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час безпосередньої участі в АТО в період з 05.06.2015 року по 07.08.2015 року, з 30.09.2016 року по 18.10.2016 року, з 29.10.2016 року по 16.12.2016 року, з 18.03.2017 року по 26.06.2017 року, з 12.07.2017 року по 25.08.2017 року та з 30.04.2018 року по 12.10.2018 року із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Час проходження військової служби в особливий період за виключення часу безпосередньої участі в АТО, кожного повного року служби рік - за 1 рік - 3 місяці (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 59-62).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що стаж військової служби підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць за три.

У вищевказані періоди позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, відтак, позивач має право для зарахування стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків військової служби при призначенні пенсії за вислугу років військовослужбовцям (а.с.64-69).

Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся чудом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянин України 02 листопада 2018 року звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 3664 про призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням від 30 січня 2019 року № 3664 Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в підземних умовах 25 років, оскільки відповідно наданих документів загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 року 09 місяців 27 днів (а.с. 38-39).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 з 08 лютого 2014 року він займає посаду прохідника 5 розряду підземного з повним робочим днем у шахті на ТПВ Шахта Білозерська (а.с. 9-15).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 22 жовтня 2018 року № 3704 ОСОБА_1 служив у збройних силах з 29.06.1995 року по 12.10.1996 року, з 14.02.2015 року по 14.04.2016 року, з 16.06.2016 року по 16.12.2016 року, з 26.02.2017 року по 25.08.2017 року, з 06.10.2017 року по 05.04.2018 року та з 11.05.2018 рік по теперішній час (а.с. 32).

Спірним у даній справі є відмова у призначенні позивачу пенсії на підставі вимог ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач звернувся до управління відповідача з заявою про призначення пенсії на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не пенсію за вислугу років як особі, звільненій з військової служби, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування правових норм положення для розрахунку пільгового стажу позивача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Згідно ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України» , зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що участь в АТО підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/26071. Відтак, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць за три місяці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані положення застосовуються щодо осіб, які претендують на призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби (до яких не належить позивач), однак суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим такий висновок, з огляду на вищевказані норми матеріального права.

Враховуючи, що позивач звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії надав всі необхідні документи, достатні для її призначення, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, які підтверджують участь у бойових діях, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30 січня 2019 року №3664 про відмову в призначенні пенсії, як таке, що прийнято з порушенням норм діючого законодавства.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Позивач, звернувся до суду із вимогами, зокрема, про зобов`язання Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2018 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час безпосередньої участі в АТО в період з 05.06.2015 року по 07.08.2015 року, з 30.09.2016 року по 18.10.2016 року, з 29.10.2016 року по 16.12.2016 року, з 18.03.2017 року по 26.06.2017 року, з 12.07.2017 року по 25.08.2017 року та з 30.04.2018 року по 12.10.2018 року із розрахунку один місяць служби за три місяці. Одночасно просив зарахувати час проходження військової служби в особливий період за виключення часу безпосередньої участі в АТО, кожного повного року служби рік - за 1 рік - 3 місяці

Однак суд апеляційної інстанції вважає достатнім способом захисту позивача зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 листопада 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правових висновків викладених в мотивувальній частині даної постанови (тобто з зарахуванням військової служби позивача у пільговому обчисленні), оскільки суд не наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу позивачу, що є виключною компетенцією Пенсійного органу.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем у позові заявлені вимоги про «зарахування часу проходження військової служби в особливий період за виключенням часу безпосередньої участі в АТО, кожного повного року служби за 1 рік 3 місяці.», однак, з рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії взагалі не слідує, що таке питання розглядалось відповідачем, відтак, на думку суду апеляційної інстанції ці вимоги є передчасними та підлягають первинному вирішенню в досудовому порядку (тобто шляхом звернення до Пенсійного органу), оскільки з рішення відповідача від 30.01.2019 року за № 3664, вбачається, що відповідачем військова служба в особливий період зазначена 03 роки 01 місяць 14 днів без зазначення періодів безпосередньої участі в АТО та кратності зарахування іншого військового періода.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача частковому задоволенню, з огляду на вищевказані висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Печерського Антона Трофимовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 200/3567/19-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 200/3567/19-а скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30 січня 2019 року №3664 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 листопада 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правових висновків викладених в мотивувальній частині даної постанови.

В решті позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 07 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова

Т.Г. Гаврищук