Справа № 826/10531/17
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Костюк Л.О. та Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1 , державний реєстратор- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1 , державний реєстратор- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства юстиції України у формі наказу №3744/5 від 21 грудня 2016 року, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28988225, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 25 лютого 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Згідно даного договору банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 192687,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 799844,51 грн за курсом НБУ, строком повернення не пізніше 22 грудня 2020 року зі сплатою процентів та комісії банку.

В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище договором про надання споживчого кредиту між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (іпотекодавці), що є майновими поручителями ОСОБА_2 , укладено іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язань третьої особи від 22 грудня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горлач Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №2539, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно- квартиру, зазначену в пункті 1.4 цього Договору, зокрема, чотирьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,8 кв.м, житловою площею - 87,4 кв.м.

23 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 64800,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 269856,75 грн за курсом НБУ, строком повернення до 23 березня 2014 року зі сплатою процентів та комісії банку.

В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище договором про надання споживчого кредиту між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (іпотекодавці), що є майновими поручителями ОСОБА_3 , та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 23 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горлач Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №816, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру, зазначену в пункті 1.4 цього Договору, зокрема, чотирьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,8 кв.м, житловою площею - 87,4 кв.м.

Згідно копії договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, укладеного між Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зобов`язався передати у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», а останнє зобов`язалося прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 1.4. цього ж договору, що одночасно з відступленням прав вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» переходять усі права Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за усіма договорами забезпечення.

З наданої виписки з додатку до Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» перейшли права вимоги у тому числі за договорами про надання споживчого кредиту №0 та №0.

За умовами укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 22 грудня 2011 року, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» прийняв права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі, за іпотечними договорами від 22 грудня 2006 року та від 23 березня 2007 року, про що свідчить виписка з додатку №1 до Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року.

01 лютого 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 направлені повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з невиконанням умов договорів про надання споживчого кредиту №0 та №0 та наявністю заборгованості за тілом кредитом та нарахованими відсотками. Вказані повідомлення були отримані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що свідчать наявні в матеріалах справи копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Крім того, 25 травня 2011 року заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси у цивільній справі №2-1407/2011 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», стягнуто на користь банку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 березня 2007 року у розмірі 67909 швейцарських франків 87 сантимів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 14 березня 2011 року складає 577937,94 грн, а також звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Також, заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2013 року у цивільній справі №522/7052/13-ц задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2014 року у цивільній справі №522/7052/13-ц заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2013 року скасовано, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» та в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 березня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, встановленою на час проведення прилюдних торгів суб`єктом оціночної діяльності. В решті позовних вимог відмовлено.

Крім того, у жовтні 2016 року Приморським районним судом міста Одеси було відкрито провадження в цивільній справі №522/17606/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 22 листопада 2016 року, позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишена без розгляду.

11 серпня 2016 року на адресу Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , відповідно до якої останній просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень винесене 29 березня 2016 року (з відкриттям розділу), індексний номер 28988225 (час винесення о 12:19:45), яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» та відновити становище, що існувало до порушення права, а також повернути назад у власність квартиру АДРЕСА_2 шляхом державної реєстрації права власності за власниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суб`єктом оскарження у даній скарзі зазначено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну, зі змісту скарги вбачається, що оскаржуваним ОСОБА_1 рішенням від 29 березня 2016 року, індексний номер 28988225 право власності на квартиру зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», тобто, останнє є зацікавленою особою у межах предмету скарги.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 від 10 серпня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2016 року за №23536-0-33-16, 21 жовтня 2016 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України складено висновок, відповідно до якого Комісія вирішила частково задовольнити скаргу ОСОБА_4 ., який діє в інтересах ОСОБА_1 , від 10 серпня 2016 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28988225, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28988996, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28989204, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., у задоволенні скарги у частині відновлення становища, що існувало до порушення права, та повернення назад у власність квартири АДРЕСА_2 , шляхом державної реєстрації права власності за попередніми власниками відмовлено у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у цій частині скарги, не належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 21 грудня 2016 року №3744/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» частково задоволено скаргу ОСОБА_4 ., який діє в інтересах ОСОБА_1 , від 10 серпня 2016 року, а саме:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28988225, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28988996, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28989204, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.;

- відмовлено у задоволенні скарги у частині відновлення становища, що існувало до порушення права, та повернення назад у власність квартири АДРЕСА_2 , шляхом державної реєстрації права власності за попередніми власниками у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у цій частині скарги, не належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Відповідно до наявних в матеріалах справи супровідних листів №№4/23536-0-33-16/19К та №3/23536-0-33-16/19К копії вказаного наказу направлені Міністерством юстиції України на адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни 10 лютого 2017 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 21 грудня 2016 року 33744/5 отримано 21 лютого 2017 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції товариства у правому верхньому куті супровідного листа Міністерства юстиції України (вхідний номер 16994).

Незгода з вказаним наказом відповідача стала підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій), згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №826/9341/17, від 15 травня 2019 року у справі №815/993/18 (провадження № 11-22апп19).

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою ТОВ «Кей-Колект» з наказом Міністерства юстиції України від Міністерства юстиції України №3744/5 від 21 грудня 2016 року, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2016 року №28988225, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект».

Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права власності на нерухоме майно, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на суть спірних правовідносин та правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Щодо посилань суду першої інстанції на процедурні порушення розгляду скарги, то колегія суддів зазначає, що дослідження в межах цього адміністративного позову порушення процедури розгляду скарги має наслідком скасування або залишення в силі наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна).

Таким чином, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог суд втручається у спір про право цивільне, що виходить за межі адміністративного спору.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 826/6980/18 від 30 липня 2019 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 238 КАС України (ст. 319 КАС).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а адміністративний позов залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 ,325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1 , Державний реєстратор-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна про визнання протиправним та скасування Наказу - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: