Справа № 160/1550/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2019 року Справа № 160/1550/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №9728-13 від 30.06.2017р., винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її автомобіль марки Audi, модель Q7, 2016 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., тип пального дизель, не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком, оскільки середньоринкова вартість вказаного автомобіля є меншою, ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року, як визначено статтею 267 Податкового кодексу України. Крім цього, вважає, що Міністерство економічного розвиту та торгівлі України не мало підстав для застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигуна автомобіля марки Audi, модель Q7, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., до значення об`єму циліндрів двигуна 3,0л. та відповідно включати такий автомобіль до Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017. Також зазначає, що оскільки місцевою радою не було встановлено до 15 липня 2016р. місцевого транспортного податку на 2017р., то нарахування цього податку за 2017р. є також неправомірним.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що у позивача відсутні правові підстави для задоволення позову, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити. Відповідачем також зазначено, що оскільки позивач є власником транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, так як наявний в переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, опублікованому на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у зв`язку із чим, відповідачем було правомірно визначено до сплати податкове зобов`язання за 2017рік.
Ухвалою суду від 15.02.2019 року відкрито провадження по справі та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки «AUDI», модель Q7, тип «УНІВЕРСАЛ-В», рік випуску 2016, дата першої реєстрації 22.11.2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967см.куб., тип пального D, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
01 січня 2017 року набрали чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII) та Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі - Закон № 1791-VIII), якими, зокрема, внесені зміни до статті 267 Податкового кодексу України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.
Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
15.02.2017 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», зокрема в частині визначення об`єкта оподаткування платників податку, податкового періоду та інших обов`язкових елементів транспортного податку згідно зі ст.ст.46-49, 267 ПК України.
Водночас, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року N 1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу.
До того ж, суд вважає за доцільне наголосити, що за державою (в особі органу законодавчої влади) визнається право вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, з метою встановлення правил сплати податків чи інших зборів (в тому числі і підстав для звільнення від їх сплати), а суд не наділений повноваженнями доповнювати діюче законодавче регулювання своїми рішеннями і встановлювати додаткові підстави для звільнення від сплати транспортного податку, з огляду на відсутність таких норм у податковому законі.
Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
За положеннями абзацу 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Станом на 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»). Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року складали 1200000 грн.
Таким чином, об`єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального (абз. 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 р. N 428), (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.
Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).
Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).
Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).
Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про те, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку.
Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.
Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Крім того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.
Крім того, позивач зазначає, що середньоринкова вартість її автомобіля Audi Q7 з дизельним двигуном об`ємом 2967 куб.см. становила 1058551,89, що є меншою, ніж вартість об`єкта оподаткування транспортним податком у 2017 році (1200000 грн.), посилаючись на Витяг розрахунку середньоринкової вартості її автомобіля зробленого із сайту Мінекономрозвитку.
Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки позивач не є уповноваженою особою для визначення вартості автомобіля, а зазначений Витяг суд оцінює критично, оскільки на ньому відсутня дата його вироблення, яка є обов`язковою при його роздрукуванні, а також яка може впливати на вартість автомобіля.
При цьому, суд не повинен самостійно здійснювати розрахунок середньоринкової вартості автомобіля та враховувати його при вирішенні справи з огляду на те, що по-перше, суд не можуть підміняти органи державної влади, до компетенції яких віднесені ці повноваження, по-друге такий розрахунок з сайту Мінекономрозвитку не враховує показників (параметрів), які були актуальні на час визначення відповідачем податкового зобов`язання.
Як було зазначено вище, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про автомобілі, що мітиться в Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році.
Між тим, суд, дослідивши Перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, який наявний в матеріалах справи, та встановивши наявність у цьому переліку транспортного засобу марки «AUDI» моделі «Q7», до 2 років випуску, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального- дизель, який за своїми характеристиками співпадає з характеристиками автомобіля позивача, вважає, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, а позивач - платником транспортного податку, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
Крім того, слід зазначити, що 1000куб.см. є еквівалентом 1 літру, відповідно об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2967кубсм. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3.0 літра., у зв`язку з чим, автомобіль Audi Q7 з об`ємом двигуна 3.0 літра з дизельним типом пального, було включено до Переліку.
Таким чином, суд також відхиляє доводи позивача про те, що Міністерство економічного розвиту та торгівлі України не мало підстав для застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигуна автомобіля марки Audi, модель Q7, об`єм циліндрів двигуна 2967 куб.см., до значення об`єму циліндрів двигуна 3,0л. та відповідно включати такий автомобіль до Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 року, оскільки така обставина стосується дій Мінекономрозвитку та з врахуванням компетенції відповідача щодо прийняття оскаржених рішень, виходить за межі предмету доказування у справі. Суд в цьому контексті звертає увагу позивача на те, що обставини щодо застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигуна автомобіля марки Audi, модель Q7, тип пального дизель до значення об`єму циліндрів двигуна 3,0 та включення Міністерством економічного розвиту та торгівлі України такого автомобіля до Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017р. можуть слугувати предметом окремого позову до Міністерства економічного розвиту та торгівлі України.
Також, суд не бере до уваги постанову Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №822/2687/17, на яку посилається позивач, у зв`язку з тим, що у цій справі наявні інші фактичні обставини та докази, які ними підтверджуються.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати, згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова