Справа № 240/8723/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/8723/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області протиправною, яка виразилася у не передачі земельної ділянки, розташованої на території Попільнянського району Житомирської області, у оренду терміном на 49 років для сінокосіння ОСОБА_1 , згідно клопотання від 03.05.2018;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирської області передати ОСОБА_1 земельну ділянку для сінокосіння в оренду терміном на 49 років за кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована на території Попільнянського району Житомирської області;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області судові витрати на професійну правову допомогу кошти в розміри 2606,10 грн на користь ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 32.9580 га для сінокосіння терміном 49 років, яка розташована на території Попільнянського району Житомирської області, однак отримав відмову у задоволенні поданого клопотання. Вважає відмову, викладену у листі № 61/0-127/0/22-19 від 11.01.2019 протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси.

Ухвалою судді від 19.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

09.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.20-24). Зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є розпорядником земельної ділянки на яку претендує позивач, оскільки вказана земельна ділянка належить до комунальної власності Попільнянської селищної територіальної громади та на спірну земельну ділянку розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, який пройшов державну експертизу.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 в справі № 0640/3680/18 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 32,9580 га, яка розташована на території Попільнянського району Житомирської області та прийняти рішення із врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності до норм Земельного кодексу України.

На виконання рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання та листом №61/0-127/0/22-19 від 11.01.2019 відмовило у його задоволенні у зв`язку з тим, що:

- відповідно довідки відділу в Попільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області зазначена земельна ділянка має склад угідь - рілля;

- наказом ГУ від 22.12.2018 № 6-5018/14-28-СГ земельна ділянка передана у комунальну власність Попільнянської селищної об"єднаної територіальної громади.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 22 Земельного кодексу України (далі- ЗК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В свою чергу, п. а ч.3 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частиною першою статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Поряд із цим, статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед інших належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

При цьому, частиною першою статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч.2 ст.93 ЗК України).

Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом (ч.3 ст.93 ЗК України).

Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В свою чергу, Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядженням № 60-р від 31 січня 2018 Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, яким Держгеокадастру доручено з 1 лютого 2018 року розпочати передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність.

Як встановлено із матеріалів справи, відповідно до статей 15-1, 117, 122 ЗК України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-5018/14-18-СГ від 22.12.2018 передано Попільнянській селищній раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1895,3439 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Попільнянської об`єднаної територіальної громади Попільнянського району Житомирської області, згідно із актом приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну установу від 22.12.2018 (а.с.26-36).

При цьому, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 , яку позивач просить надати йому у оренду строком на 49 років, з 22.12.2018 передана в комунальну власність Попільнянській об`єднаній територіальній громаді, яка і є в даний час її розпорядником.

Однак, позовні вимоги спрямовані до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яке в свою чергу не є розпорядником земельної ділянки, яку бажає отримати ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років для сінокосіння.

Проаналізувавши вищевказані норми та обставини справи, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні повноваження щодо розпорядження вищезазначеною земельною ділянкою, а тому позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Щодо зазначеного в листі-відмові, що спірна земельна ділянка за своїм складом угідь відноситься до ріллі, то це не являється підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою у відповідності до положень ст.123 Земельного кодексу України.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 09 серпня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова