Справа № 820/85/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р.Справа № 820/85/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 17.05.19 року по справі № 820/85/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області треті особи АКІБ "УкрСиббанк" , Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області (далі по тексту - ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області) № від 10.05.2016, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 91767,72 грн та за штрафними санкціями 23111,93 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 по справі № 820/85/18 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - АКІБ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 820/85/18 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 р. в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в розмірі 243,60 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 230,90 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 по справі № 820/85/18 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задоволені частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 820/85/18 скасовано. Прийнято постанову, якою скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 16147,31 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4206,83 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі №820/85/18 скасовано. Адміністративну справу №820/85/18 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

У зазначеній постанові Верховний Суд констатував, що з установлених судами попередніх інстанцій обставин справи та наявних у ній матеріалів неможливо зробити висновок про склад, а отже, і правовий статус прощених позивачу сум. Зокрема, встановлені судами обставини щодо отримання позивачем кредитних коштів у сумі 303000 грн. та прощення йому основного боргу в сумі, що значно перевищує зазначену (447608,32 грн. - основний борг та 93551,19 грн. - штрафні санкції, що разом складає 541159,51 грн.) є суперечливими.

Судом касаційної інстанції вказано, що розрахунок грошових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб здійснено судами попередніх інстанцій, виходячи з суми прощеного основного боргу (тіла кредиту), не підтвердженої жодним належним доказом.

Крім того, Верховним Судом констатовано невстановлення судами попередніх інстанцій також і дотримання кредитором умов, передбачених абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Зазначено, що зміст пункту 4 Додаткового договору щодо повідомлення позивача про зміст абзацу «д» пункту 16.4.2.17 Податкового кодексу України, а також про його зобов`язання сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану суму боргу розміром 67704,18 доларів США (еквівалент 541159,51 грн.) та відобразити їх у своїй річній податковій декларації - повинен оцінюватися судами з урахуванням наведених вище обставин, які належить встановити у справі.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 по справі № 820/85/18 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61002 м.Харків, вул.Чернишевська, 41 Код ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - АКІБ "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) та ПАТ "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, поштова адреса: 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38), про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 91767,72 грн та за штрафними санкціями 23111,93 грн.

Головне управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області), не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 по справі № 820/85/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що суму податкового зобов`язання, зазначену в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, було нараховано податковим органом на підставі бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України та листа ПАТ «Дельта-Банк» від 12.11.2014 № 15.3-10/274, згідно з якими сума доходу, отриманого ОСОБА_1 у 3 кварталі 2013 року як додаткове благо, склала 541159,51 грн. Вказана сума була визначена договором № 2 від 25.09.2013, за яким ПАТ «Дельта Банк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) домовились здійснити прощення (анулювання) боргу на суму 67704,18 доларів США, що за курсом НБКУ на дату укладення договору складає 541159,51 грн. Разом з тим, ПАТ «Дельта Банк» листом від 13.10.2017 повідомило позивача про те, що сума прощеної заборгованості складається із заборгованості по тілу кредиту - 447608,32 грн, та процентів за користування кредитом - 93551,19 грн. Однак, під час розгляду справи судом не було з`ясовано питання наявної розбіжності в інформації, наданій ПАТ «Дельта Банк» на адресу контролюючого органу та на адресу ОСОБА_1 Вказує, що сплата процентів за договором кредиту є невід`ємною частиною досягнутої домовленості між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» (первісний кредитор), а отже, податковим органом правомірно включено до складу бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб всю суму прощеного боргу, разом із процентами.

Вказує, що підписанням договору № 2 від 25.09.2013 із ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 засвідчив свою обізнаність про обов`язок сплатити податок з доходів фізичних осіб, суму яких складає анульована кредитором сума боргу у розмірі 541159,51 грн, та відобразити їх у своїй річній податковій декларації (п.4 договору). Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції щодо неналежного виконання банком обов`язку з повідомлення боржника про реальну суму прощеного основного боргу та суму, яку необхідно відобразити у річній податковій декларації.

Враховуючи викладене, вважає правомірним спірне податкове повідомлення-рішення, та не вбачає підстав для його скасування.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вказав, що на банк, як на кредитора, покладено обов`язок повідомити боржника про реальну суму прощеного основного боргу, яка є додатковим благом з метою оподаткування, яку боржнику необхідно відобразити в річній податковій декларації. Однак, такий обов`язок банком виконаний не був, оскільки зазначена ним у договорі сума анульованого боргу не відповідає реальній сумі прощеного основного боргу (у додатковій угоді та розрахунку за формою 1-ДФ вказано невірну суму, яку отримав позивач як додаткове благо). З огляду на викладене, у позивача не виникло обов`язку декларування та сплати грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб із суми прощеного боргу. Відповідачем не проведено належної перевірки та не встановлено правову природу прощеної суми боргу, не з`ясовано, що до її складу входить сума кредиту та нарахованих відсотків, а отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2016 підлягає скасуванню.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2019 по справі № 820/85/18 замінено відповідача - Київську об`єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на правонаступника - Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - відповідач).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем (Позичальник) та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) був укладений кредитний договір від 24 грудня 2007 року № 0, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 60000,00 доларів США, що було еквівалентно 303000,00 грн за курсом Національного банку України на день укладення договору.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у Договорі. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в цьому пункту.

Згідно з пунктом 1.3 Договору платою за кредит є процентна ставка, розмір якої фіксується протягом перших 30 днів з дати видачі кредиту та підлягає перегляду кожного місяця після закінчення цього строку.

08 грудня 2011 року ПАТ "Дельта Банк" (Покупець) та ПАТ "УкрСиббанк" (Продавець) укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у Додатку 1 до якого передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.12.2007 (т.2, а.с. 33-71).

Також 25 вересня 2013 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено Додатковий договір № 2 до договору про надання споживчого кредиту №0 (т.1, а.с. 15).

Згідно з пунктом 3 Додаткового договору від 25 вересня 2013 року сторони (позивач і ПАТ "Дельта Банк") домовились про прощення (анулювання) боргу за Договором №0 на суму 67704,18 доларів США (гривневий еквівалент якої становить 541159,51 грн), за умови сплати позивачем частини заборгованості за основним договором в сумі не менше, ніж 34000,00 доларів США.

25 вересня 2013 року позивачем сплачено на користь ПАТ "Дельта Банк" 34000,00 доларів США, що підтверджено копією квитанції №65264432, наявною в матеріалах справи.

Пунктом 4 Додаткового договору встановлено, що позичальник вважається повідомленим про те, що згідно підпункту "д" пункту 164.2.17 Податкового кодексу України він зобов`язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану суму боргу розміром 67704,18 доларів США (еквівалент 541159,51 грн) та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Згідно з довідкою ПАТ "Дельта банк" № 05-3376668 від 13.10.2017 (т.1, а.с. 16), прощена сума заборгованості в розмірі 541159,51 грн складається з: 447608,32 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 93551,19 грн - проценти за користування кредитом.

У подальшому ПАТ «Дельта Банк» листом №15.3-10/274 від 12 листопада 2014 року подано до фіскальних органів Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма 1ДФ) за 2013 рік, яким повідомлено про анулювання (прощення) боргу ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було витребувано копію вказаного листа ухвалою від 18.12.2018, однак, на вимогу суду копію вказаного листа від 12.11.2014 подано не було, оскільки цей лист, згідно з письмовими поясненнями представника відповідача, був втрачений (т.2, а.с. 15).

Наявність складу податкового правопорушення податковим органом доводиться інформацією з бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та листа АТ "Дельта Банк", згідно яких фізична особа ОСОБА_1 у 2013 року отримав дохід, як додаткове благо (ознака доходу 126) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, у розмірі 541159,51 грн.

У зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , на підставі наказу начальника ДПІ у Московському районі м. Харкова №91 від 04 лютого 2016 року головним державним ревізором-інспектором проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18 березня 2016 року №134/20-34-17-01-07/, яким зафіксовано порушення позивачем пп. 49.18.4. п. 49.18. ст. 49, пп. 164.2.17 (д) п. 64.2. ст. 164, п. 179.1. ст. 179 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим зроблено висновок про заниження податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік у сумі 91767,72 грн.

Порушення вказаних норм права контролюючий орган вбачав у неподанні позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та, відповідно, несплаті податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2013 році у вигляді додаткового блага внаслідок анулювання (прощення) банком боргу фізичній особі ОСОБА_1 суми в розмірі 541159,51 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова (правонаступником якої є Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області) прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 травня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн., з якої: 91767,72 грн. - основний платіж, 22941,93 грн. - штрафні санкції (25%) та 170,00 грн. - штраф за неподання податкової декларації.(т.1, зворотній бік а.с.55).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки ПАТ "Дельта банк" не був належним чином виконаний обов`язок з повідомлення ОСОБА_1 про суму, яку боржнику необхідно відобразити у річній податковій декларації, а відтак, у позивача відсутній обов`язок самостійно сплачувати податок з таких доходів та відображати їх у річній податковій декларації. Так, за висновком суду першої інстанції, зазначена у договорі та звіті за формою 1ДФ загальна сума анульованого боргу у розмірі 541159,51 грн. не відповідає оподатковуваному розміру додаткового блага, отриманого позивачем, оскільки включає як основну суму боргу (тіло кредиту), так і відсотки за кредитом, які в силу пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України не є базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам справи та перевіряючи застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2018 по справі №802/142/17-а, від 15.03.2019 по справі № 818/1102/19, від 25.03.2019 по справі № 813/1436/16, від 23.05.2019 по справі № 826/17095/16, від 19.07.2019 по справі № 826/4240/18, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» № 05-3376668 від 13.10.2017 (т.1, а.с.16), виданої ОСОБА_1 , згідно з умовами додаткового договору № 2 від 25.09.2013 до Кредитного договору № 0 від 24.12.2007 банком було анульовано (прощено) ОСОБА_1 частину заборгованості в сумі 541159,51 грн., яка складалася з : 447608,32 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 93551,19 грн. - проценти за користування кредитом.

З метою встановлення правового статусу і складу прощених кредитором сум, на що було вказано Верховним Судом в постанові від 01.10.2018 по даній справі, судом апеляційної інстанції було витребувано у відповідача детальний розрахунок прощеного боргу ОСОБА_1 .

З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що сума грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 114879,65 грн. була визначена оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням виходячи з суми прощеної заборгованості у загальному розмірі 541159,51 грн., у т.ч. 447608,32 грн. - сума заборгованості тіла кредиту, 93551,19 грн. - проценти за користування кредитом, що відповідає даним довідки ПАТ «Дельта Банк» № 05-3376668 від 13.10.2017.

При цьому, сума грошового зобов`язання, нарахованого на суму тіла кредиту, складає 75864,02 грн. ((447608,32 грн. -11470 (10 мінімальних заробітних плат) х 17%) + (11470 х 15%) = 75864,02 грн.), а сума грошового зобов`язання з нарахованих відсотків - 15903,70 грн.

Крім того, контролюючим органом було застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 25 % - в сумі 18966,00 грн. у зв`язку з донарахуванням грошового зобов`язання на суму тіла кредиту, та 3975,93 грн. - у зв`язку з донарахуванням грошового зобов`язання на проценти за користування кредитом, а також 170,00 грн. - за неподання декларації по податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік.

Враховуючи висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що на момент прийняття фіскальним органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи ОСОБА_1 підлягала включенню сума прощеної (анульованої) основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та не підлягала включенню сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) його кредитором.

Доводи відповідача про те, що сума грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб визначена контролюючим органом ОСОБА_1 на підставі даних, що задекларовані самим банком, та відображені в центральній базі даних по податку з доходів фізичних осіб ДФС України - 541159,51 грн. - не звільняють відповідача від обов`язку з`ясування правового статусу складових цієї суми та врахування приписів пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач, втративши використаний під час проведення перевірки ОСОБА_1 лист ПАТ "Дельта банк" №15.3-10/274 від 12.11.2014, не зміг всупереч вимогам ч.2 ст. 77 КАС України підтвердити зміст отриманої від банку інформації стосовно складу прощеної суми та взагалі з`ясовування це питання при проведенні перевірки.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № підлягає скасуванню в частині визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 15903,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 3975,93 грн. (в частині, що стосується прощених кредитором відсотків).

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню в іншій частині щодо визначення відповідачем грошового зобов`язання з основної суми боргу (тіла кредиту) в розмірі 94830,02 грн. (за основним платежем - 75864,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 18966,00 грн.), а також в частині застосування штрафних санкцій за неподачу податкової декларації в розмірі 170,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 01.10.2018 по даній справі, у розумінні положень абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Аналіз змісту положень, передбачених абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), дозволяє дійти висновку, що склад цього податкового правопорушення наявний за сукупності умов: анулювання (прощення) основної суми боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності; належне повідомлення платника податків про анулювання (прощення) боргу; включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; встановлення розміру отриманого позивачем додаткового блага.

Слід вказати, що в силу пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) належним повідомленням боржника про обов`язок сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) податкового боргу вважаються як направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або надання повідомлення боржнику під підпис особисто, так і укладення відповідного договору.

Підписанням додаткового договору № 2 від 25.09.2013, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (Позичальник), позивач засвідчив свою обізнаність про необхідність самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану суму податкового боргу в розмірі 67704,18 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення додаткового договору складає 541159,51 грн, та відобразити цю суму у річній податковій декларації (п.4 договору № 2 від 25.09.2013).

При цьому, в пункті 4 цього додаткового договору міститься посилання на норму закону, в силу якої позивач зобов`язаний це зробити - пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а отже, ознайомившись зі змістом цієї норми, він мав можливість встановити відповідність суми прощеного боргу, вказаного у договорі, оподатковуваному розміру додаткового блага, отриманого позивачем.

Обізнаність ОСОБА_1 з умовами додаткового договору № 2 від 25.09.2013 підтверджується його власним підписом у договорі, а також фактом сплати частини боргу в сумі 34000,00 доларів США, яка в силу п.2 додаткового договору є необхідною умовою прощення частини боргу.

Слід відмітити, що обов`язок подати податкову декларацію у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді прощеного (анульованого) банком боргу виникає у платника незалежно від суми, на яку прощено борг.

Однак, позивач, будучи обізнаним про необхідність подання річної податкової декларації та сплати грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб з суми прощеного (анульованого) боргу, не виконав цього обов`язку.

Не погоджуючись з розміром бази оподаткування, який вказав банк у договорів (541159,51 грн), ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися за відповідними роз`ясненнями до банку або за податковою консультацією до контролюючого органу, однак, цього не зробив, натомість, погодився з вимогами договору щодо декларування вказаної суми та висловив свою незгоду з розміром бази оподаткування лише під час розгляду судом справи про скасування податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що ПАТ «Дельта Банк» виконано обов`язок щодо повідомлення боржника про анулювання боргу, необхідність подачі декларації та сплати грошового зобов`язання, а тому вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що позивач звільнений від сплати грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у зв`язку з неналежним виконанням ПАТ "Дельта Банк" встановленого законом обов`язку щодо повідомлення боржника про реальну суму прощеного основного боргу та суму, яку боржнику необхідно відобразити у річній податковій декларації.

Щодо отримання позивачем кредитних коштів у сумі 303000,00 грн та прощення йому основного боргу у сумі, що перевищує отриману за кредитним договором - 541159,51 грн. (у т.ч. 447608,32 грн - основний борг та 93551,19 грн - проценти), судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що сума 303000,00 грн отриманого кредиту, по-перше, розрахована за курсом долара на момент отримання кредиту, а по-друге, не включає суму нарахованих відсотків, які також перераховувалися в гривню за курсом, який діяв на момент нарахування таких відсотків.

Так, згідно з листом АКІБ «УкСиббанк» № 13-3-05/113 від 31.01.2018, на момент укладення останнім договору від 08.12.2011 із ПАТ «Дельта Банк» про відступлення права вимоги за договором кредиту, укладеним із ОСОБА_1 , залишок заборгованості за кредитним договором № 0 від 24.12.2017 складав : за кредитом - 56000,04 долари США (що не перевищує первісно отриману суму кредиту - 60000,00 доларів США), за відсотками за користування кредитом - 27283,21 доларів США.

При цьому, оскільки відступлення права вимоги відбулося 19.12.2011, а прощення боргу позивачеві ПАТ «Дельта Банк» відбулося 25.09.2013, з 19.12.2011 по 25.09.2013 продовжували нараховуватися відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим сума відсотків зросла.

Отже, та обставина, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 останньому було прощено (анульовано) суму боргу в більшому розмірі (541159,51 грн), ніж отримано позивачем за договором кредиту із АКІБ «УкрСиббанк» (303000,00 грн), не свідчить про відсутність об`єкту оподаткування податком з доходів фізичних осіб у спірних відносинах.

За приписами п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про правомірність нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем (75864,02 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями, нарахованими на основну суму прощеного боргу (18966,00 грн.), за виключенням відсотків на тіло кредиту, а також нарахування позивачу штрафу в розмірі 170,00 грн. за неподання податкової декларації по податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік, оскільки такий обов`язок позивач повинен був виконати в будь-якому випадку, незалежно від суми, яка становить базу оподаткування.

Згідно з п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 по справі № 820/85/18 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 10.05.2016 про збільшення грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 95000,02 грн., у т.ч. за основним платежем - 75864,02 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19136,00 грн, з прийняттям в цій частині постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року по справі № 820/85/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.05.2016 про збільшення грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 95000,02 грн., у т.ч. за основним платежем - 75864,02 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19136,00 грн.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ), треті особи - АКІБ "УкрСиббанк", Публічне акціонерне товариство "Дельтабанк" про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.05.2016 про збільшення грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 95000,02 грн., у т.ч. за основним платежем - 75864,02 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19136,00 грн. - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року по справі № 820/85/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 13.08.2019 року