Справа № 522/6825/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6825/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, протоколу, припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області про визнання незаконним протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2019р. та припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №182/19 від 21.03.2019р., скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 04.04.2019р. №269/19.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22.04.2019р. відкрито провадження по справі № 522/6825/19.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 31.05.2019р. направлено для розгляду справу № 522/6825/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, протоколу, припису до Одеського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2019р. прийнято до провадження справу та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.08.2019р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначала, що відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого Таїровською селищною радою від 10.11.1999р., земельна ділянка № НОМЕР_2 , загальною площею 0,072га., яка розташована на території Таїровської сільради, садове АДРЕСА_1 , знаходиться у приватній власності позивача, на підставі якого у 2002 році ОСОБА_2 збудувала двохповерховий житловий будинок, а з червня 2004 року почала його експлуатацію, що підтверджується письмовими доказами, які додаються до позовної заяви. Посилаючись на те, що у 2004 році, на момент введення спірного будинку в експлуатацію, законодавством не передбачалась адміністративна відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію об`єктів не введених в експлуатацію, позивач вважає дії відповідача, стосовно визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 8 ст.96 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка діє з березня 2011 року, та зобов`язання сплатити штраф у розмірі 5950,00грн., незаконними та такими, що підлягають скасуванню та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача повідомлявся про день та час слухання справи, однак у судове засідання не з`явився. Разом з тим, згідно відзиву на позовну заяву від 31.05.2019р. відповідач не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 , з огляду на те, що на теперішній час ОСОБА_1 проводиться експлуатація самочинно збудованого двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не введеного в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, про що були складені акт перевірки, протокол та припис та у відповідному порядку прийнята постанова.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У період з 18.03.2019р. по 21.03.2019р. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якого складено акт від 21.03.2019р.(а.с.48-55).

У ході перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 розташовано двохповерховий житловий будинок з цокольним поверхом. Будівельні роботи не проводяться, об`єкт експлуатується, що підтверджується матеріалами фотофіксації. Згідно з наявними та пред`явленими документами встановлено, що відповідно до рішення №117 ради об`єднання садівних товариств Київського району від 17.05.1995р. садова ділянка площею 496 кв.м. у садовому товаристві «Зелена балка» оформлена на ОСОБА_1 . Відповідно державного акту на право власності на землю серія та номер: НОМЕР_1 виданий Таїровською селищною радою 10.11.1999р. земельна ділянка загальною площею 0,072га., яка розташована на території Таїровської сільради, садове товариство «Зелена балка», ділянка № НОМЕР_2 знаходиться у приватній власності гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва. Під час проведення перевірки ОСОБА_1 пред`явлено: державний акт на право приватної власності на землю від 10.11.1999р., рішення ради об`єднання садівних товариств № 117 від 17.05.1995р., інші документи надані не було. Відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки за вищевказаною адресою та щодо проведення технічної інвентаризації нерухомого майна відсутні. Відповідно до листа Юридичного департаменту Одеської міської ради вх.№ 01-8/144-вх від 13.03.2019р. встановлено, що ОСОБА_1 подано замовлення на отримання послуги з ведення Адресного реєстру щодо резервування адреси об`єкта нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з викладеним, перевіряючими встановлено, що ОСОБА_1 проводиться експлуатація самочинно збудованого двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не введеного в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.03.2019р., з підстав викладених у акті перевірки від 21.03.3019р., призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення на 04.04.2019р. о 16:00год.(а.с.55-57).

Приписом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.03.2019р., у зв`язку з встановленим під час перевірки порушенням, а саме експлуатацією самочинно збудованого двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не введеного в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення у термін до 21.04.2019р. у відповідності до вимог законодавства у сфері містобудівного законодавства (а.с.57-58).

Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 04.04.2019р. №269/19 встановлено порушення ОСОБА_1 . ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року та накладено штраф у розмірі 5950,00грн.(а.с.60-61).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1)структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно п.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням та виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.

Відповідно до положень ч.2, 3 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.11.1997р.

№6-зп по справі №18/1148-97 частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений у ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд зазначає, що позивачем можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З урахуванням викладеного, дії суб`єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб`єктивних прав та обов`язків особи.

Однак, дії контролюючого органу щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол не відповідають наведеним критеріям, оскільки такі дії є лише службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації щодо дотримання вимог чинного законодавства. Тому самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не несуть жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати у протоколі власні висновки щодо зафіксованих обставин, оцінка такого протоколу, у тому числі й оцінка дій посадових осіб щодо викладення у ньому висновків, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого протоколу.

Отже, враховуючи те, що протокол про адміністратине правопорушення є фактично документом, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю на виконання своїх обов`язків, висновки якого не є юридично значимими для позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2019р. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 04.04.2019р. №269/19 судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Разом з тим, відповідно до статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Відповідно до п.12 постанови №461 експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Як вбачаєтья з матеріалів справи, з 2004 року ОСОБА_1 експлуатується спірний двоповерховий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується: робочою документацією на газифікацію житлового будинку за вказаною адресою 2004 року (у тому числі технічні умови №2340 від 06.09.2004р., генеральний план ділянки та будинку) (а.с.9-14), переліком членів садового об`єднання громадян «Зелена балка», абонентів Іллічівської РЕС від 01.06.2005р. серед яких наявна ОСОБА_1 (а.с.16-19), договором про користування електроенергією №0000/6042 від 20.02.2007р., укладеним між ОСОБА_1 та Іллічівським РЕС ООО «Одесаобленерго» (а.с.21-22). Докази прийняття в експлуатацію вказаного будинку до суду надано не було.

Разом з тим, суд зазначає, що ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об`єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Цей Закон не містить застережень про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Питання щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів було вперше врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449. Однак ця постанова стосувалася лише об`єктів державного замовлення. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не включених до державного замовлення, мав визначатися Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Міністерством інвестицій і будівництва.

З дня набрання чинності у листопаді 1994 року Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об`єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у вказаному Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року №1988-III).

19 січня 2012 року Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції, пункт 6 частина друга статті 2 якої передбачає, що суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи акті готовності об`єкта до експлуатації.

Таким чином, відповідальність за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію була встановлена законодавством України лише 19.01.2012р.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, у рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Разом з тим, згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.03.2014р. у справі №21-433а13, в контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 з 2004 року проводиться експлуатація самочинно збудованого двоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідальність за яке встановлено законодавством України з 19.01.2012р., суд вважає, що постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 04.04.2019р. №269/19 є неправомірною та підлягає скасуванню.

У той самий час, суд зазначає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 про скасування припису від 21.03.2019р., яким зобов`язано ввести спірний об`єкт в експлуатацію, оскільки будинок, за адресою АДРЕСА_1 в експлуатацію позивачем не введено, що суперечить вимогам діючого законодавства

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №269/19 від 04.04.2019р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08.08.2019р.

Суддя К.О. Танцюра

.