Справа № 804/4493/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4493/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 (головуючий суддя Барановський Р.А.)

у адміністративній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до відповідача Криворізького південного об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду 18.06.2018 року з адміністративним позовом до відповідача Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача ОСОБА_1 з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,99763 розрахованого при попередньому перерахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача, зробити перерахунок пенсії позивача, ОСОБА_1 , з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року з урахуванням страхового стажу та з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,99763 розрахованого при попередньому перерахунку розмірі пенсії з 01.01.2004 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивач двічі звертався до Пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії з метою перерахунку виходячи із страхового стажу і без врахування заробітної плати. Позивач в позові зазначає, що з 01.01.2004р. на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» йому було перераховано пенсію та визначено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, який склав 2,99763. Будучи на пенсії він продовжував працювати, при цьому, 06.03.2006 та 14.03.2008 року він двічі звертався до пенсійного органу про перерахунок пенсії. Бажав, щоб перерахунок було проведено виходячи з страхового стажу без врахування заробітної плати, з застосуванням раніше визначеного при перерахунку пенсії коефіцієнту заробітної плати 2,99763. Однак він пізніше зрозумів, що в бланку заяви, яку він заповнював було написано, що перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, а працівники пенсійного органу не роз`яснили йому, як людині похилого віку, чим відрізняється перерахунок по стажу від перерахунку по стажу та заробітку, та яким чином це вплине на розмір його пенсії в майбутньому. На неодноразові звернення до пенсійного органу позивач отримав відповіді від 03.01.2017 року, 06.11.2017 року та 02.02.2018 року про відмову в перерахунку (листи за вих. №О-464 від 03.01.2017р., №2687/03/34 від 06.11.2017р., №О839-18 від 02.02.2018р).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем у 2008 році використано право на проведення перерахунку пенсії відповідно до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то для врахування коефіцієнту заробітку - 2,99763 (який було враховано при обчисленні пенсії у 2004 році) немає підстав.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що предмет спору не перевірка правильності перерахунків пенсії, а порушене право позивача обирати з якої заробітної плати проводити перерахунок - за періоди страхового стажу, зазначені в ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховується під час призначення пенсії. Вважає, що судом першої інстанції не надано оцінки обставинам, вказаним в позовній заяві, чи має право позивач звернутися з заявою про перерахунок розміру пенсії, після того, як працівники відповідача ввели його, людину похилого віку, в оману та він підписав заяву про перерахунок з урахуванням стажу та заробітку; не надано правової оцінки обставинам, чи має право позивач як працюючий пенсіонер, самостійно обрати розмір заробітної плати, який застосовується під час перерахунку; не надано правової оцінки відмови відповідача в реалізації права на обрання заробітної плати, з використанням якої здійснено перерахунок пенсії. Посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 року по справі №751/4659/13-а, з аналогічним предметом спору. Зазначає, що 06.03.2006 та 14.03.2008 року він двічі звертався до пенсійного органу про перерахунок пенсії. Однак відповіді на звернення до відповідача отримав лише 03.01.2017 року, 06.11.2017 року та 02.02.2018 року.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що з 01.10.2017 року позивачу перераховано пенсію згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень та ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проведено осучаснення пенсії, виходячи з середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40грн.), величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Таким чином з 01.01.2017 року позивачу при розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітної плати застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40грн.), де середньомісячний заробіток складає 8248,48грн. (3764,40грн. х 2,19118). Після проведення перерахунку збільшився розмір пенсії та вклав 7470,66грн., де 6605,63 грн. - розмір пенсії за віком (8248,48 х 0,80083(коефіцієнт страхового стажу)); 798,60 доплата за понаднормативний стаж (55 років); 66,43грн. надбавка дітям війни. Розмір пенсії позивача постійно збільшувався за рахунок перерахунку пенсії по стажу та заробітку із застосуванням середнього заробітку за рік, що передував перерахунку пенсії, а саме за 2005 рік, потім за 2007 рік, а з 01.01.2017 року застосовано показник середнього заробітку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.02.1989 отримує пенсію за віком по Списку №1 відповідно до Закону СРСР «Про державні пенсії».

Станом на момент розгляду справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, яке з 01.02.2018р. є правонаступником Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що двічі звертався до пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії з метою перерахунку виходячи із страхового стажу і без врахування заробітної плати, однак на власні звернення отримував від Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповіді (зокрема, листи за вих. №О-464 від 03.01.2017р., №2687/03/34 від 06.11.2017р., №О839-18 від 02.02.2018р.), у яких відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку з рекомендацією у разі незгоди оскаржити рішення в органах вищого рівня або судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій суб`єкта владних повноважень чітко визначаються Конституцією та законами України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

З 01.01.2004р. набрав законної сили Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим, пенсія перерахована з урахуванням статті 43 цього Закону за новою методикою, а саме розмір пенсії залежить від:

- року виходу на пенсію,

- тривалості стажу та

- розміру заробітної плати, з якої сплачувались внески до Пенсійного фонду України.

Виходячи з зазначеної норми законодавства колегія суддів апеляційної інстанції надає оцінку доводам та аргументам позивача, що зазначені в апеляційній скарзі щодо обрання позивачем з якої заробітної плати слід проводити перерахунок.

Так, позивачу призначена пенсія за віком по Списку №1 з 01.02.1989 року відповідно до Закону СРСР «Про державні пенсії».

В силу норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004р. проведено перерахунок пенсії позивача із середньомісячного заробітку, який склав 918,62грн. (306,45 - середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2002 рік х 2,99763 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати х 0,55 (індивідуальний коефіцієнт стажу)).

Отже, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перераховано пенсію позивача та визначено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, який склав 2,99763, оскільки запровадження нової формули обчислення пенсії передбачає визначення індивідуального коефіцієнта стажу та заробітку.

Статтею 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок обчислення заробітної плати (доходу) для пенсії в частині 1 даної статті зазначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000, незалежно від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Тобто, за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Так, слова «за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року» означають, що розрахунок заробітної плати здійснюється з урахуванням усієї заробітної плати, в тому числі і тієї, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV у відповідній редакції) встановлено, що в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Таким чином, кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. При цьому, перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Позивач після призначення пенсії в 1989 році продовжив працювати.

Тому в 2006 році йому було здійснено перерахунок пенсії, а саме з 01.03.2006 року, на підставі його заяви від 06.03.2006 року - проведено перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивача було введено в оману працівниками відповідача при написанні заяви від 06.03.2006 року про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі.

Перерахунок пенсії було проведено із урахуванням середньомісячного заробітку за період з 01.01.1997 по 31.12.1978 року та з 01.07.2000 року по 28.02.2006 року за даними персоніфікованого обліку, який склав 1878,36грн. (735,57грн. - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2005 рік х 2,55361 - індивідуальний коефіцієнт заробітку).

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 2008 році позивачу також було здійснено перерахунок його пенсії.

Так, на підставі заяви від 14.03.2008 року з 01.03.2008 року був здійснений перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу та заробітній платі за період з 01.01.1997 по 31.12.1978 року та з 01.07.2000 року по 29.02.2008 року за даними персоніфікованого обліку, який склав 2,19118.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивача було введено в оману працівниками відповідача при написанні заяви від 14.03.2008 року про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі.

З 01.10.2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» за документами пенсійної справи позивачу проведено осучаснення/перерахунок пенсії, виходячи із середньої заробітної плати/доходу в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, розміру прожиткового мінімуму (визначеного станом на 01.12.2017).

Пенсію обчислено із загального стажу, який становить 48 років 1 місяць 19 днів в тому числі стаж роботи за Списком №1 (шахтарі) - 31 рік, 2 місяці 18 днів, де індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1% складає 0,800053. При обчисленні пенсії було застосовано середньомісячний заробіток, який складає 8248,48грн. (3764,40грн. х 2,19118 (індивідуальний коефіцієнт заробітку)).

Після проведення перерахунку збільшився розмір пенсії та склав 7470,66грн., де:

- 6605,63 грн. - розмір пенсії за віком (8248,48 х 0,80083(коефіцієнт страхового стажу));

- 798,60 доплата за понаднормативний стаж (55 років);

- 66,43грн. надбавка дітям війни.

Отже, розмір пенсії позивача постійно збільшувався за рахунок перерахунку пенсії по стажу та заробітку із застосуванням середнього заробітку за рік, що передував перерахунку пенсії, а саме за 2005 рік, потім за 2007 рік, а з 01.01.2017 року застосовано показник середнього заробітку.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки були проведені перерахунки по стажу та заробітній платі, обчисленій по березень 2008 року, тому для врахування з 01.10.2017 року при перерахунку пенсії коефіцієнта 2,99763 визначено із заробітку, обчисленого до проведення зазначених перерахувань, немає законних підстав (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,99763 застосований з 01.01.2004 року при проведенні перерахунку пенсії позивача).

З матеріалів справи вбачається, що заробіток у позивача взято для визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.01.1974р. по 31.12.1978р. (60 місяців до 01.07.2000р., які були підтверджені відповідними довідками) та з 01.07.2000р. по 29.02.2008р. (за даними персоніфікованого обліку), тобто у загальній сукупності за 147 місяці.

При цьому, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу.

Відповідачем визначено місяці, в яких коефіцієнти заробітної плати найнижчі, загальна сума яких це 57 місяців (у період з 01.11.2000р. по 31.12.2005р.), тому коефіцієнти за ці місяці виключено пенсійним органом з розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку позивача (147-57 = 90).

При розрахунку решти коефіцієнтів додано та поділено на їх кількість (зокрема, 197,2059 (сума коефіцієнтів заробітної плати) : 90 місяців), у зв`язку з чим в результаті відповідних розрахунків відповідачем отримано індивідуальний коефіцієнт зарплати для обчислення пенсії, становить 2,19118.

При розрахунку заробітної плати (доходу) позивача для обчислення пенсії відповідачем враховано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 48 років 1 місяць 19 днів, з яких за Списком №1 - 32 роки 5 місяців 12 днів (коефіцієнт стажу - 0,80083), у зв`язку з чим заробітна плата для обчислення пенсії позивача складає 8248,48 грн.

Розмір пенсії позивача з 01.10.2017р. становив 7470,66 грн., де 6605,63 грн. - розмір пенсії за віком (8248,48 грн. х 0,80083(коефіцієнт страхового стажу) 798,60 грн. - доплата за понаднормативний стаж (55 років). 66,43 грн. - надбавка дітям війни.

Таким чином, перерахунок пенсії працюючим пенсіонерам не виключає можливість зміни заробітної плати, яка враховується при обчисленні розміру пенсії, і відповідно зміни при цьому індивідуального коефіцієнту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 2-а-98/10.

Обставини справи та позиція позивача вказують на те, що звернення з цим позовом до суду пов`язане не з можливим порушенням прав позивач під час перерахунку пенсії у 2006 та в 2008 році, а з змінами у законодавчому регулюванні в питанні перерахунку раніше призначених пенсій.

Стосовно посилань позивача щодо не врахування судової практики Київського апеляційного адміністративного суду, долученої до позову, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Норми вказаної статті передбачають врахування судами висновків щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду та не передбачають застосування судової практики судів апеляційної інстанції.

Доводи, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині, а саме в межах строку звернення до адміністративного суду.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача ОСОБА_1 з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року. Водночас в силу с. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом визначається - 6 місяців з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів.

Матеріали справи не містять підтверджень, що з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року позивач не мав можливості дізнатися про порушення його прав та звернутися до суду для захисту своїх прав.

Наслідком порушення строків звернення до адміністративного суду є залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що пенсійні правовідносини мають постійний характер, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити без розгляду частину вимог позивача за період з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року до 18.12.2017 року (періоду, що відповідає 6-ти місячному строку звернення до адміністративного суду).

Водночас, виходячи з викладеного вище позовні вимоги за період з 18.12.2017 року задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції не звернув уваги на процесуальні норми, які регламентують строки звернення до адміністративного суду з позовною заявою. Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині, а саме за період з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року до 18.12.2017 року та в цій частині залишити позовні вимоги без розгляду. В іншій частини рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результати апеляційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 скасувати в частині позовних вимог за період з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року до 18.12.2017 року та в цій частині залишити позовні вимоги без розгляду.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05.08.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко