Справа № 200/3117/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2019 року справа №200/3117/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року (повний текст складено 11 червня 2019 року в м. Слов`янськ Донецька область) у справі № 200/3117/19-а (суддя І інстанції -Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив визнати протиправними дії та скасувати наказ від 16 листопада 2018 року № 2948 в частині призначення одноразової грошової допомоги на підставі підпункту в) п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року № 788); зобов`язати призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року № 788) на підставі підпункту в) п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію», з урахуванням виплаченої суми за підпунктом в) п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію»; стягнути невиплачену винагороду поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримувані збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду в розмірі 21 804,52 гривень; стягнути моральну шкоду в розмірі 150 000,00 гривень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 200/3117/19-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що через бездіяльність відповідача на час проведення ВЛК, серед зазначених формулювань не було вказано захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. На думку позивача суд безпідставно відкинув позовні вимоги про протиправність дій відповідача та зробив висновок про дотримання відповідачем процедури призначення та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму замість 250 прожиткових мінімумів. Вважає, що судом не з`ясовано та належно не кваліфіковане ушкодження його здоров`я, що привело до безпідставної відмови у задоволенні позову. Звертає увагу суду, що судом не враховано, що позивач у період проходження служби в органах міліції з 07.04.2014 по 06.11.2015 та в органах поліції з 07.11.2015 по 30.04.2018 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, про що була видана довідка ГУМВС України в Донецькій області № 11487/АБ від 06.11.2015 та довідка ГУНП в Донецькій області № 517/05/12-2019 від 22.01.2019. Наполягає на тому, що враховуючи, що позивач ніс службу на території, де проводилася АТО, а також у зв`язку за наявністю довідки ГУНП в Донецькій області № 517/05/12-2019 від 22.01.2019 є всі підстави для задоволення позовних вимог про стягнення недоплаченої грошової винагороди за участь в АТО. Також зазначає, що проігноровано той факт, що з 28.03.2016 по 11.04.2016 він був відряджений до м. Авдіївка Донецької області, проте винагорода йому не сплачувалася. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, зазначає, що йому була заподіяна моральна шкода в результаті довготривалої дії фізіологичних та психологічних стресів, емоційно-негативних хвилювань.

Сторони до суду не прибули.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивач з 04.10.2003 року по 06.07.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України, а з 07.11.2015 року по 10.08.2018 в Центральному ВП ГУНП в Донецькій області до 10.08.2018 року (а.с. 10-12).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 419/СНП від 02.07.2018 року позивача визнано непридатним до служби в поліції (а.с. 16).

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №300498 від 16.10.2018 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності в зв`язку з захворюванням, так, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с. 18).

Наказом від 07.08.2018 року № 328 о/с майора поліції ОСОБА_1 - старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального відділу поліції було звільнено з 10 серпня 2018 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) (а.с. 13).

Відповідно до наказу від 16.11.2018 року № 2948 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 123340,00 грн. (а.с. 22).

На звернення позивача щодо надання інформації стосовно розміру нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку управління Національної поліції в Донецькій області листом від 05.11.2018 року № Ч-184/26/02-2018 позивачу надано відповідь, до якої були додані довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням обов`язкових відрахувань за період проходження служби в ГУНП в Донецькій області в період з 01.12.2013 року по 10.08.2018 року (а.с.19-21).

Водночас, суд також зазначає, що в матеріалах справи наявні накази про виплату ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в АТО за період проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с. 49-89).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону № 580-VIII.

Відповідно до статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 99 Закону № 580-VIII визначено розмірі одноразової грошової допомоги.

Розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Суд зазначає, що ключовим моментом при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при настанні інвалідності є саме визначення чи то інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, або настання інвалідності внаслідок захворювання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з хворобою, що пов`язана із проходженням служби в поліції. Доказів того, що інвалідність позивача настала внаслідок поранення до суду не надано.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 16.11.2018 року № 2948 в частині призначення одноразової грошової допомоги на підставі підпункту в) п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" відповідає приписам чинного законодавства та жодним чином не порушує право позивача на соціальне забезпечення.

Тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, суд також дійшов вірного висновку щодо відмовлення у зобов`язанні Головного управління Національної поліції в Донецькій області призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, відповідно до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 на підставі підпункту в) п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію", з урахуванням виплаченої суми за підпунктом в) п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" оскільки є похідною від вищевикладеної.

Доводи позивача, на підтвердження обґрунтування апеляційної скарги, не спростовують висновків суду про відсутність доказів того, що інвалідність позивача настала внаслідок поранення. У наявних в матеріалах справи документах відсутні висновки щодо настання інвалідності позивача саме внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва).

Що стосується недоплаченої винагороди за безпосередню участь в антитерористичні операції.

Спірні правовідносини щодо участі співробітників органів внутрішніх справи врегульовані Законом України "Про боротьбу з тероризмом" від 20 березня 2003 року № 638-IV (далі Закон України "Про боротьбу з тероризмом", Закон № 638-IV), постановою Кабінету Міністрів України № 158 від 4 червня 2014 року "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (далі постанова Кабінету Міністрів України №158), постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" (далі - Постанова № 24), наказом Міністерства оборони України від 2 лютого 2015 року № 49 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" (далі Порядок № 49), наказом МВС України від 3 лютого 2015 року № 123 "Про деякі питання відрядження до зони АТО" (далі Наказ МВС № 123).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Згідно ст. 5 вказаного Закону Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 158 встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3 000 гривень, у розрахунку на місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України № 24 (далі - постанова № 24) від 31 січня 2015 року "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції" (п. 1) визначено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів <…> за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. <…> Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1.

При цьому відповідно до п. 6 постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 158 у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.

Разом із цим Порядком № 49 врегульовано (з 10 лютого 2015 року) порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Згідно з п. 6 розділу 1 даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови № 24.

Пунктами 1, 2, 3 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується: - журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки); - бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є: - бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання; - запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; - постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Наказом МВС № 123 "Про деякі питання відрядження до зони АТО" передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях <…> під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків (п. 1).

Відповідно до п. 3 даного наказу начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях до 5 числа надавати до ДФЗБО МВС списки осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Згідно п. 4 наказу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Потім, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

В матеріалах справи наявні витяги з наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 348 від 14.12.2015 та № 120 від 30.04.2018 (а.с. 147-148). Довідками Головного управління МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 11487/Нч , Головного управління НП в Донецькій області від 22.01.2019 року № 517/05/12-2019 підтверджено, що дійсно з метою виконання службових (бойових) завдань позивач залучений та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, забезпеченні її проведення в період з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по 30.04.2018 року (а.с. 14-15).

Відповідно інформаційної довідки № 5210/1061 від 11.05.2019 позивач перебував у відрядження 1 раз в квітні 2016 року в м. Авдіївка терміном 15 діб (а.с. 149).

Довідками про тимчасову непрацездатність підтверджується перебування позивача на лікарняному (а.с. 150-153).

Інструкцією "Про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду", затвердженою наказом МВС України від 06.04.2016 року № 259 визначено умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до п. 2 розділу І цієї Інструкції виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди.

Згідно із пункту 2 розділу II Інструкції винагорода виплачується пропорційно часу участі в Заходах, що обраховується з дня фактичного початку участі поліцейських у Заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

Пунктом 2 розділу III Інструкції передбачає, що обрахунок проводиться шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі.

Судом встановлено, що у період з 07.11.2015 року до 10.08.2018 року позивачу виплачувався даний вид винагороди на підставі наказів ГУНП в Донецької області та вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходив службу позивач пропорційно дням його безпосередньої участі забезпечення правопорядку згідно з розрахунку ( а.с. 20-21).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у випадку відсутності вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходив службу позивач наказ про виплату винагороди ГУ НП не видається.

Позов ОСОБА_1 містить вимоги про стягнення з ГУ НП в Донецькій області винагороду за весь період служби, проте, як вбачається із матеріалів справи з січня по квітень 2018 року позивач перебував на лікарняному та у відпустках.

Суд наголошує, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів антитерористичній операції, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах, які мають бути обов`язково підтверджені не лише наказами АТЦ при СБУ а і виданням відповідного наказу командиру, в даному випадку начальника ГУНП в Донецькій області. Проте, зазначені докази суду не надані.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження доводів позивача щодо виконання ним завдань, пов`язаних з участю в АТО, за спірний період, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення АТО, де позивач проходив службу, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач належним чином розраховував та виплачував йому грошову допомогу за участь в АТО, а тому позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за весь період служби у розмірі 21804,52 грн., задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 у справі № 805/4523/16-а, від 10.05.2019 у справі №805/416/16-а.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача Головного управління Національної поліції України у Донецькій області моральної шкоди у розмірі 150 000, 00 грн., то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від первинних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 200/3117/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв