Справа № 640/21424/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 серпня 2019 року № 640/21424/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Фонду державного майна України (01133, м.Київ, вулиця Генерала

Алмазова, 18/9)

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Фонду державного майна України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Фонду державного майна України стосовно неналежного розгляду заяви №2 ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року з забезпечення повної та об`єктивної перевірки всіх викладених у заяві доводів, участі заявника при розгляді заяви, можливості ознайомлюватися з матеріалами перевірки, а також інших прав заявника, зазначених в заяві заявника;

- зобов`язати Фонду державного майна України провести належний розгляд заяви ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року з забезпеченням дотримання прав заявника відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з Фонду державного майна України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 11 613,35 грн., з яких 1 409,60 грн витрати на оплату судового збору, 10 203,75 грн. - витрати з оплати на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи адміністративний позов позивач стверджував, що для забезпечення прав громадян, передбачених статтею 18 Закону України «Про звернення громадян», кожному з цих прав кореспондується відповідний обов`язок органу, який розглядає відповідну заяву, встановлений статтею 19 даного Закону. Тобто, таким правам заявника, як особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу, кореспондується такий обов`язок органу, що розглядає заяву як об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви. При цьому, такому праву заявника, як бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, кореспондується такий обов`язок органу, що розглядає заяву, як на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу.

На переконання позивача, розгляд його заяви без забезпечення реалізації його прав, визначених статтею 18 Закону України «Про звернення громадян», свідчить про невиконання органом, який розглядав відповідну заяву, встановлених статтею 19 даного Закону обов`язків, що в свою чергу є підтвердженням порушень Закону України «Про звернення громадян» та свідченням протиправності дій такого органу при розгляді заяви громадянина, а сам такий розгляд не може вважатись належним, повним та об`єктивним.

Додатково позивач зазначив, що у разі прохання заявника бути присутнім при розгляді його заяви, знайомитися з матеріалами перевірки його заяви, забезпечити реалізацію інших його прав, передбачених Законом України «Про звернення громадян», орган, який розглядає його заяву, не має права на свій розсуд вирішувати доцільність та недоцільність його присутності при розгляді його заяви, доцільність чи недоцільність надання можливості для ознайомлення з матеріалами перевірки, а повинен обов`язково запросити заявника на розгляд його заяви, забезпечити можливість ознайомлення заявника з матеріалами перевірки та реалізацію інших його прав, передбачених Законом України «Про звернення громадян», чого відповідач в даному випадку не виконав, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Також, позивач повідомив, що внаслідок протиправних дій відповідача було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення його позивачу довелось докладати додаткові вольові та психологічні зусилля та у зв`язку з цим ОСОБА_1 позбавлений можливості повноцінно працювати, виконувати свої обов`язки професійного працівника - журналіста, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що Фонд державного майна України, керуючись вимогами Закону України «Про звернення громадян», об`єктивно, всебічно та по суті розглянув електронне звернення ОСОБА_1 , про результати розгляду якого повідомлено останнього у встановлений законом строк листом від 22 листопада 2018 року №10-50-23924, який направлено на електронну адресу заявника. Додатково представник Фонду державного майна України повідомив, що для отримання необхідної інформації та документів для об`єктивного, всебічного та по суті розгляду звернення заявника Фонд звернувся до регіонального відділення, що потребувало додаткового часу для отримання від регіонального відділення та опрацювання необхідної інформації та документів. У зв`язку з наведеним, Фонд державного майна України надав відповідь на звернення позивача у місячний строк, як це передбачено вимогами статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Також представник відповідача повідомив, що Національна академія аграрних наук України не погодила регіональному відділенню включення ДП ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів права державної власності, що підлягають приватизації, а дана відмова не ґрунтується на порушених строках подання регіональним відділенням листа до уповноваженого органу управління ДП ДГ «Новокаховське», відтак у Фонду відсутні підстави для прийняття рішення про включення ДП ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів права державної власності, що підлягають приватизації.

Крім того, представник Фонду державного майна України зазначив, що відкрите засідання стосовно розгляду електронного звернення позивача відповідачем не проводилось, оскільки співвиконавцями щодо даного звернення надано пропозиції, зокрема, регіональним відділенням. Представник відповідача звернув увагу, що позивач не належить до категорії громадян, які входять до вичерпного переліку осіб, звернення яких відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» підлягають розгляду особисто першими керівниками державних органів та у першочерговому порядку.

На думку представника відповідача, питання щодо прийняття рішення Фондом розглядати письмове звернення громадян на відкритому засіданні є правом державного органу, а не абсолютним його обов`язком. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості записатися на особистий прийом, як це передбачено вимогами статті 22 Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на викладене вище та за відсутності підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Фонду державного майна України із заявою №2 щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів громадян, повідомлення про порушення законодавства та про недоліки в діяльності посадових осіб регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, у якій просив:

- об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути та перевірити викладені в заяві факти та обставини;

- при розгляді цієї заяви забезпечити дотримання моїх прав, встановлених статті 18 Закону України «Про звернення громадян», а саме: після призначення виконавця (посадової особи, яка здійснить перевірку заяви) та внесення даних про це в реєстраційно-контрольну картку (постанова КМ України від 14 квітня 1997 року №348) повідомити мене про дату та час перевірки поданої заяви для забезпечення виконання мого права брати участь у перевірці та для забезпечення виконання мого права особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву; повідомити щодо дати закінчення перевірки заяви та повідомити про час і дату для реалізації права знайомитись з матеріалами перевірки; визначити термін для реалізації права подавати додаткові матеріали або для реалізації права наполягати на здійсненні запитів для отримання додаткових матеріалів; право бути присутнім при розгляді заяви (бути присутнім на засіданні при розгляді заяви), а також на доповіді керівнику виконавця (особи, що перевіряла заяву) про результати перевірки щодо проекту резолюції та щодо проекту прийнятих рішень та під час прийняття керівником рішень з порушених питань у заяві (відповідно до додатків №1, №4 постанова КМУ від 14 квітня 1997 року №3480 та при підготовці письмової відповіді за результатом розгляду заяви (стаття 16 Закону), яку в обов`язковому порядку підписує керівник органу.

За результатами розгляду електронного звернення Фонд державного майна України листом від 22 листопада 2018 року №10-50-23924 повідомив, що згідно з інформацією Регіонального відділення Фонду в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заява позивача про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягаю приватизації (зареєстрована за №ЗП/03266 від 10 жовтня 2018 року).

Регіональне відділення листом від 16 жовтня 2018 року звернулося до уповноваженого органу управління державним майном та до Фонду з питанням про надання згоди на включення об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації.

При цьому, Національна академія аграрних наук України не погодила регіональному відділенню включення ДП ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів права державної власності, що підлягають приватизації.

Крім того, позивачу зазначено, що опрацювання звернення позивача не потребує особистої присутності, надання додаткових матеріалів або пояснень, всі необхідні матеріали у Фонді наявні.

Незгода позивача із порядком розгляду електронного звернення позивача, зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вимогами статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина 1 статті 5 Закону №393/96-ВР).

Порядок розгляду заяв (звернень) врегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР.

Так, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 18 Закону №393/96-ВР визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

При цьому, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи (стаття 19 Закону №393/96-ВР).

З обґрунтування адміністративного позову вбачається, що позивачем оскаржуються дії відповідача з підстав здійснення розгляду його клопотання без його участі, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 виявив бажання бути присутнім при розгляді своєї заяви та вирішенні порушених у ній питань.

Суд звертає увагу, що право заявника бути присутнім при розгляді заяви чи скарги кореспондується з обов`язком органом державної влади запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу у разі проведення такого засідання.

Водночас, наявні матеріали справи не містять доказів проведення відповідного засідання Фондом державного майна України, на якому б розглядались питання, які були предметом звернення позивача.

Вимогами статті 11 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» визначено, що ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці.

Заяви про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, подаються потенційними покупцями до державних органів приватизації за місцезнаходженням об`єкта, що приватизується, у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України. Заяви про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, подаються покупцями до органів приватизації територіальних громад і розглядаються ними в порядку, встановленому відповідними місцевими радами. Державні органи приватизації протягом трьох днів після надходження заяви звертаються щодо надання згоди на включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації.

Уповноважені органи управління державним майном надають згоду на приватизацію об`єкта державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з моменту надходження звернення від державних органів приватизації.

На виконання положень статті 11 Закону №393/96-ВР з метою розгляду заяви ОСОБА_1 про включення до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, ДП «ДГ НовоКаховське», Фонд державного майна України звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

В подальшому, 16 жовтня 2018 року Регіональне відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі листом надіслало до Національної академії аграрних наук України звернення позивача щодо надання згоди на включення ДП «ДГ Новокаховське» Інституту рису НААН» до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації за заявою потенційного покупця.

В матеріалах справи наявний лист Національної академії аграрних наук України від 29 жовтня 2018 року №122-03/451, яким повідомлено, що Академія не погоджує приватизацію ДП «ДГ «Новокаховське» Інституту рису НААН з метою збереження колекційних, селекційних і дослідно-виробничих насаджень, власником яких являється Нікітський ботанічний сад-ННЦ, для подальшого створення та комерційного розповсюдження нових сортів малопоширених плодових, декоративних, лікарських та ароматичних культур перспективних для вирощування не лише на півдні України, а й у інших районах країни та за її межами, що у сучасному глобалізованому світі зміцнить місце і роль України у її здатності ефективно реалізовувати свої об`єктивні переваги природно-ресурсного потенціалу на міжнародних аграрних ринках.

Також повідомлено, що у відповідності до частини 5 статті 4 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», на виконання доручення Секретаріату Кабінету Міністрів України від 12 червня 2018 року №10156/0/2-18 до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 червня 2018 року №3212-01/24866-01, Академія надіслала лист від 11 серпня 2018 року №10.02-07/325 до Мінекономрозвитку України перелік установ, підприємств та організацій відання НААН, в тому числі і ДП «ДГ Новокаховське» Інституту рису НААН» для включення їх до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації.

З урахуванням наведеного, у Фонду державного майна України відсутні підстави щодо прийняття рішення про включення ДП «ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів права державної власності, що підлягають приватизації.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів оскарження відмови у погодженні приватизації ДП «ДГ «Новокаховське» Інституту рису НААН та, як наслідок, відмови у включенні ДП «ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації. Крім того, в межах даного адміністративного позову не оскаржуються дії відповідача щодо відмови у прийнятті рішення про включення ДП «ДГ «Новокаховське» до переліку об`єктів права державної власності, що підлягають приватизації.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Додатково суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями та/або бездіяльністю.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У адміністративному позові позивачем не наведено жодного аргументу стосовно того, що відсутність його при розгляді електронного звернення порушує права та законні інтереси та не зазначено, в чому таке порушення полягає. При цьому, судом не встановлено протиправності дій відповідача, оскільки законом на державний орган покладено обов`язок запрошувати заявника на засідання органу, яке в даному випадку не проводилось, відповідно, і такий обов`язок у відповідача не виник.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Стосовно вимоги про стягнення на користь позивача 5 000,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 1167 Цивільного кодексу України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем не підтверджено належними доказами понесення ним душевних страждань, на які він посилається в адміністративному позові. Позивачем не наведено доказів наявності причинного зв`язку між оскаржуваними діями відповідача та завданою йому шкодою, також не надано жодних доказів прояву такої шкоди, відтак підстави для задоволення вимог у цій частині відсутні. Крім того, позивачем не надано доказів здійснення ним журналістської діяльності, про яку зазначено у позові.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук