Справа № 400/3307/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2019 року

Київ

справа №400/3307/18

адміністративне провадження №К/9901/21446/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув матеріали касаційної скарги Миколаївської митниці Державної фіскальної служби (ДФС) України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 27.02.2019, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019, адміністративний позов задовольнив: визнав протиправними та скасував рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA504010/2018/000002/1 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.12.2018 № UA504010/2018/00053.

Відповідач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, встановлений частиною четвертою зазначеної статті.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із встановлених обставин справи щодо надання позивачем при митному оформленні товару (мембрана гумова в кількості 84 штуки), постачальником якого була фірма "MARKERT ITALIA S.r.i.» згідно з контрактом № 17-047 від 30.01.2017, до електронної митної декларації від 07.12.2018 документів, які підтверджують задекларовану митну вартість товару (563 Євро 15 центів за 1 штуку): зовнішньоекономічний контракт, специфікації до нього, інвойс. Ці документи за своїм змістом не містили суперечностей, не ставили під сумнів достовірність відтворених даних, підтверджували задекларовану митну вартість та обраний декларантом (позивачем) метод визначення митної вартості (основний - за ціною контракту щодо товарів які імпортуються). Поставка згідно умов зовнішньоекономічного контракту здійснювалась на умовах DAP Правил «ІНКОТЕРМС-2010», які передбачають доставку товару продавцем за свій рахунок у місце, вказане покупцем, і не передбачають страхування товару. У зв`язку з цим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що у митного органу не було підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу з посиланням на те, що позивач не підтвердив всі складові задекларованої митної вартості, зокрема, витрати щодо страхування товару. Обставини справи, характер відносин, доводи касаційної скарги свідчать, що є підстави для оцінки справи як справи незначної складності.

Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права до встановлених обставин є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Довід відповідача в касаційній скарзі про не відповідність ухвалених у справі судових рішень нормам матеріального і процесуального права фактично стосується оцінки судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі та встановлених на підставі цієї оцінки обставин у справі, наведенням тексту правових норм, застосованих судом.

Характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників у цій справі, доводи, наведені в касаційній скарзі, дають підстави визнати цю справу справою незначної складності.

За правилами пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, відповідно у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду