Справа № 300/462/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6154/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Ваврик Х. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, -

суддя в 1-й інстанції - Григорук О. Б.,

час ухвалення рішення - 18.04.2019 року, 16:01 год,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 23.04.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Івано-Франківської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000031/2 від 10 січня 2019 року та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA206000/2019/00031 від 10 січня 2019 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС №UA206000/2019/00031 від 10 січня 2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС №UA206000/2019/000031/2 від 10 січня 2019 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що для митного оформлення транспортного засобу декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених у ч.2 ст.53 МК України, підтверджуючих митну вартість транспортного засобу, тому митна декларація не могла бути оформлена за основним методом - за ціною договору. Зокрема, позивач не підтвердив витрати на транспортування товару, виставлених йому для оплати експедитором, актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), платіжним дорученням до їх митного оформлення. Таким чином, спірні картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів та рішення про коригування митної вартості товарів прийняті правомірно. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник апелянта (відповідача) подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити явку, разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки таке не підтверджено відповідними доказами; явка учасників справи у судове засідання не була визнанна судом обов`язковою, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, та згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2018 року позивач придбав у нерезидента транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN", модель "TOUAREG", 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , вартість якого становить 10000 євро.

Уповноважена особа позивача - митний брокер ФОП ОСОБА_3 на підставі митної декларації №UА206010/2019/400586 ввіз на митну територію України придбаний позивачем транспортний засіб - марки "VOLKSWAGEN", модель "TOUAREG", 2015 року випуску, модельний рік виготовлення - 2016, номер кузова - НОМЕР_1 , бувший у використанні, з наявними ознаками аварійних пошкоджень, тип двигуна - дизельний, номер двигуна - не визначений, об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність двигуна - 193 КВТ, загальна кількість місць для сидіння - 5.

09 січня 2019 року митний брокер ФОП ОСОБА_3 для здійснення митного оформлення вищевказаного транспортного засобу подав відповідачу в електронній формі митну декларацію №UА206010/2019/400586 на ввезений транспортний засіб, із заявленою митною вартістю - 10000 євро.

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції), зокрема, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 10000 євро, в графі 45 "коригування" вказано 320591,57 грн., в графі 23 "курс валюти" - 32,059157 грн.

До вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) № від 20 грудня 2018 року; декларацію про походження товару №0380 від 20 грудня 2018 року; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за №UА20903/2018/74582 від 20 грудня 2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №ЕN952744 від 09 листопада 2015 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09 грудня 2016 року; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 24 грудня 2018 року; два платіжні документи, що підтверджують вартість товару б/н від 17 грудня 2018 року; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 22 травня 2001 року; довідкову інформацію від 09 січня 2019 року; копію митної декларації країни відправлення №18DE22Е9 від 20 грудня 2018 року.

Також надано акт про проведення митного огляду транспортного засобу, що переміщується за митною декларацією №UА20903/2018/74582 від 22 грудня 2018 року.

10 січня 2019 року за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №UА206010/2019/400586 та доданих до неї документів Івано-Франківська митниця ДФС прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA206000/2019/00031 від 10 січня 2019 року.

Вказана відмова мотивована тим, що митна вартість товару визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів (ст.60 МК України). Джерело інформації АСАУР ДФС. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами НОМЕР_1 , валюта євро, вартість 28200. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та гл.4 МК України.

На підставі вказаної картки відмови в прийнятті митної декларації Івано-Франківська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2019/000031/2 від 10 січня 2019 року, яким визначила митну вартість імпортованого автомобіля за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів у розмірі 28200 євро (ст.60 Митного кодексу України).

У графі 31 цього рішення зазначено "Код МВВ митного органу 6", у графі 33 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що митна вартість товару визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів (ст.60 Митного кодексу України). Джерело інформації АСАУР ДФС. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами НОМЕР_1 , валюта євро, вартість 28200. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та гл.4 МК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митна вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №UА206010/2019/400586, визначена за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору. Разом з тим, Івано-Франківською митницею ДФС в порушення ст.58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням іншого методу, без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених ст.59-63 МК України, зокрема, при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу не зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Таким чином, спірні картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів та рішення про коригування митної вартості товарів прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.1 ст.51 МК України передбачає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 Кодексу).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.3-4 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч.5 - 6 ст.57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу (ч.8 с.57 МК України).

Відповідно до ч.1-2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.1-2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Ч.2 ст.53 МК України передбачає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч.1-2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-3 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Ч.7 ст.54 МК України передбачає, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу ст.55 та ч.6 ст.54 МК України можна дійти висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є:

1) виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів;

2) невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

3) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу;

4) відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

5) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

6) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить інформації: які саме відомості є відсутніми документах, що подані позивачем до митного оформлення; яких відомостей, на думку митного органу, не вистачає для підтвердження задекларованої числових значень задекларованої митної вартості імпортованого товару; або які з поданих документів на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості містять розбіжності та не підтверджують задекларовану митну вартість.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що, декларуючи у митній декларації №UА206010/2019/400586 митну вартість імпортованого транспортного засобу за основним методом, декларант подав всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

При цьому, надані документи не містили розбіжностей і підтверджували ціну товару та давали можливість визначати митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (перший метод).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив як безпідставні покликання митного органу на те, що 1300 євро витрат на сплату податку не були включені до заявленої митної вартості даного транспортного засобу, оскільки вказана сума відповідно до прибуткової накладної/завдаток з ПДВ не є ціною, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, а є сумою завдатку, додавання якого до ціни, що була фактично сплачена, при визначенні митної вартості, МК України не передбачено.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги покликання митного органу на те, що позивач не підтвердив витрати на транспортування товару, оскільки позивач здійснював транспортування товару власними силами, витрат на транспортування оцінюваного товару не поніс, що підтверджується даними п.18, 21 митної декларації №UА206010/2019/400586 та усними поясненнями представника позивача; при цьому, доказів щодо понесених позивачем витрат на транспортування автомобіля відповідач не надав.

Крім того, відповідач мав можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого автомобіля, оскільки в документах купівлі-продажу містяться відомості про продавця, його адресу, разом з тим, такою не скористався.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не враховано той факт, що в транспортному засобі марки "VOLKSWAGEN", модель "TOUAREG", 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , є наявні пошкодження - подряпини лакофарбового покриття по кузову, забруднено та потерто салон та сидіння, передній бампер, капот, відсутня передня права фара, заднє ліве крило, ліві передні двері, ліві задні двері, дах, переднє праве крило, передня балка, пошкоджено вітрове скло, спрацьовані подушки безпеки.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що обставини щодо спрацювання даних автоматизованої системи аналізу та управління ризиками не є правовою підставою, визначеною ч.1 ст.55 МК України, для коригування митної вартості.

Разом тим, як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про обставини щодо наявності інформації в системі АСАУР про те, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів.

При цьому, у рішенні не міститься відомостей щодо дати, номеру митної декларацій за якою ввезено такий товар, періоду в якому такий товар розмитнено за вказаною ціною, не міститься і відомостей щодо комерційних умов поставки такого товару, дату ввезення (розмитнення) такого товару, найменування ввезеного товару, його технічних та інших характеристик (в тому рахунку і щодо виявлених пошкоджень, пробігу, року та кількості років перебування товару у фактичному використанні).

Митним органом не враховано, що вартість транспортного засобу (2015 року випуску) залежить від звітного періоду ввезення його на територію України, адже фактична кількість років перебування транспортного засобу в експлуатації на час придбання та ввезення на територію України безпосередньо впливає на його вартість.

Таким чином, визначаючи вартість товару за шостим методом, митний орган не навів жодних розрахунків визначеної ним митної вартості та не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі та які складові вплинули на формування зазначеної вартості.

На необхідність з`ясування вказаних обставин при прийнятті рішення про корегування митної вартості вказав також Верховний суд у постановах від 23 квітня 2019 року у справі №810/1479/16 та від 26 лютого 2019 року у справі №808/454/18, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що вказані митним органом (в оскаржуваному рішенні) відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України, оскільки використана відповідачем інформація по ввезених на митну територію України товарах із покликанням на відомості із системи АСАУР, не може вважатись спорідненою та найбільш еквівалентною за своєю митною вартістю ціні імпортованого позивачем товару.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" визначено, що митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 31 "Код методу визначення вартості митного органу" зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару.

У графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 31 рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000031/2 зазначено "Код МВВ митного органу 6", що є резервним методом, визначеним ст.64 МК України, а у графі 33 зазначено, що митна вартість товару визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів (ст.60 МК України), що підтверджує прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару без достатніх на те підстав.

Крім того, відповідач при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу не зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не обґрунтовав ціну, що визначена ним у розмірі 28200 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортного засобу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Івано-Франківська митниця ДФС в порушення ст.58 МК України здійснила визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням іншого методу, без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених ст.59-63 МК України, що свідчить про те, що спірні картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів та рішення про коригування митної вартості товарів прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №300/462/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 09 серпня 2019 року.