Справа № 320/861/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/861/19 Суддя першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочко Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Пухівської сільської ради Броварського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пухівської сільської ради Броварського району та просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 05 лютого 2019 року № 07;

- зобов`язати надати публічну інформацію відповідно до запиту від 05 лютого 2019 року, а саме: надати належним чином завірені копії платіжних доручень про сплату судового збору за подання позовів, апеляційних та касаційних скарг за період з 01 жовтня 2018 року по 01 лютого 2019 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Пухівська сільська рада Броварського району Київської області, подала апеляційну скаргу, у якій, зазначаючи про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що запитувана позивачем інформація не є публічною інформацією в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». На переконання відповідача визначення поняття «суб`єкт владних повноважень» не охоплює посадових і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI. У зв`язку з цим відповідач вважає, що такі особи, в тому числі й сільський голова, не можуть виконувати обов`язки розпорядників інформації. Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував під час розгляду справи той факт, що відповідь на запит позивача була надана позивачу в термін передбачений ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» підтвердженням чого є відмітка в журналі вихідної кореспонденції вих. № 103/02-13 від 12 лютого 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а подану відповідачем скаргу без задоволення, посилаючись на те, що станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідь на його запит йому так і не направлена. Позивач зазначає, що посилання відповідача на лист від 12 лютого 2019 року № 103/02-13, який було приєднано до апеляційної скарги, як доказ надання відповіді на інформаційний запит є безпідставним, оскільки такий лист не містить запитуваної інформації.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 05 лютого 2019 року звернувся до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області із запитом, у якому просив надати належним чином завірені копії платіжних документів щодо виплат з бюджету: платіжні доручення про сплату судового збору за подання позовів, апеляційних та касаційних скарг за період з 01 жовтня 2018 року по 01 лютого 2019 року.

Однак, не отримавши від відповідача відповіді на вказаний запит звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано його обов`язку стосовно розгляду поданого позивачем інформаційного запиту та надання відповіді на вказаний запит у строк і порядку, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІI.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Згідно з ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У відповідності до частини першої ст. 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону № 2939-VI врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст. 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Отже, будь-які особи мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати на нього відповідь.

Надання відповіді на отриманий запит має імперативний характер, у незалежності від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядників публічної інформації.

У позовній заяві позивач стверджує, що на його запит від 05 лютого 2019 року № 07 з якими він звертався до Пухівської сільської ради, не надано будь-якої відповіді.

Натомість, відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що відповідь на запит позивача була йому надана листом від 12 лютого 2019 року вих. №103/02-13, який було зареєстровано в журналі вихідної кореспонденції.

Для підтвердження вказаних обставин, Пухівською сільською радою надано такі докази: лист від 12 лютого 2019 року вих. №103/02-13 та журнал реєстрації вихідної кореспонденції Пухівської сільської ради (а.с. 28 - 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем копії ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 320/861/19 відповідно до якої відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів вважає, що відповідач був позбавлений можливості надати докази, які підтверджують правомірність його дій до суду першої інстанції.

З огляду на зазначені вище обставини такі докази приймаються судом апеляційної інстанції до розгляду.

Надаючи оцінку вказаним доводам скаржника колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підрозділ 7 розділу ІІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 визначає порядок опрацювання та надсилання вихідних документів, який передбачає наступне:

Вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службами.

Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (із змінами).

Інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи повинні забезпечувати захист від несанкціонованих дій, які можуть призвести до випадкових або умисних змін чи знищення інформації.

Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

Не допускається надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства.

Під час приймання від виконавців вихідних документів працівники служби діловодства зобов`язані перевірити: правильність оформлення документа (склад і розміщення в ньому всіх реквізитів); наявність і правильність зазначення адреси; наявність на документі відмітки про додатки; наявність усіх необхідних підписів на документі та додатках до нього; наявність віз на копії вихідного документа, що залишається у справах установи; наявність і повноту додатків; відповідність кількості примірників кількості адресатів.

Документи, що надсилаються одночасно одному і тому самому адресатові, вкладаються в один конверт (упакування). На конверті зазначається адреса, за необхідності проставляються реєстраційні індекси всіх документів, які містяться у конверті.

Структурні підрозділи та окремі виконавці зобов`язані передавати вихідні документи та інші поштові відправлення до служби діловодства у години, встановлені для цього інструкцією з діловодства установи.

Крім того, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, пунктом 11 передбачено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Поштові відправлення залежно від швидкості обробки і перевезення поділяються на пріоритетні та непріоритетні. Пріоритетними поштовими відправленнями є поштові відправлення, що перевозяться найшвидшим способом (повітряним або наземним) у першочерговому порядку. Поштові перекази залежно від способу пересилання поділяються на прості (пересилаються мережею поштового зв`язку) та електронні (пересилаються телекомунікаційними мережами).

Пунктом 66 Правил від 05 березня 2009 року № 270 передбачено, що разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв`язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас, на підставі ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, у матеріалах справи наявна відповідь на запит позивача, яка оформлена листом від 12 лютого 2019 року вих. №103/02-13. Однак, матеріали справи не містять доказів направлення такої відповіді на адресу позивача, або вручення позивачу особисто тексту даної відповіді.

Стверджуючи, що відповідачем виконано його обов`язок щодо надання запитуваної позивачем інформації, у тексті апеляційної скарги Пухівська сільська рада Броваського району Київської області зазначає, що з метою економії грошових коштів кореспонденція направлялась заявникам найдешевшими поштовими відправленнями, котрі не передбачають отримання документів з поштовою відміткою.

Разом з тим, відповідачем на надано доказів дотримання ним вимог п. 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, оскільки до матеріалів справи не надано реєстру відправки кореспонденції, або іншого документу з якого можливо було б встановити, що відповідь фактично була направлена ОСОБА_1 .

В свою чергу журнал реєстрації вихідної кореспонденції не містить інформації щодо надіслання або вручення позивачу відповіді на його запит.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вважав порушеними свої права внаслідок ненадання йому у строк, визначений чинним законодавством, відповіді на його інформаційний запит. При цьому, позивач вважає, що запитувана ним інформація є публічною інформацією, а відповідач є розпорядником такої інформації.

Однак, з досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що запитувана позивачем інформаціє не є публічною інформацією в розумінні вимог ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зі змісту запиту ОСОБА_1 вбачається, що останній просив Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати належним чином завірені копії платіжних документів щодо виплат з бюджету: платіжні доручення про сплату судового збору за подання позовів, апеляційних та касаційних скарг за період з 01 жовтня 2018 року по 01 лютого 2019 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства, зокрема КАС України, ЦПК України та ГПК України, передбачено надання до суду оригіналів документів про сплату судового збору.

В силу вимог чинного процесуального законодавства оригінали документів про сплату судового збору, за загальним правилом, зберігаються в матеріалах адміністративних, цивільних, господарських справ, тощо.

В свою чергу, відносини з приводу надання інформації що міститься в матеріалах справ регламентуються вищезазначеним процесуальним законодавством та не підпадають під дію Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Разом з тим, навіть у випадку, якщо запитувана заявником інформація не належить до публічної, відповідач зобов`язаний одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом, але за змістом є зверненням громадян, відмовити в задоволенні такого запиту у зв`язку з невідповідністю його предмета вимогам закону, і з урахуванням принципів добросовісності та розумності розглянути запит на підставі Закону України «Про звернення громадян» та направити таку відмову заявнику.

В свою чергу, заявник не позбавлений можливості оскаржувати зазначені дії відповідача, або таку відмову у наданні інформації на запит в судовому порядку.

Враховуючи, що під час розгляду справи з`ясовано, що відповідь на запит позивача була сформована та належним чином зареєстрована в журналі вихідної кореспонденції відповідача, однак, у порядку та спосіб, визначений чинним законодавством не доведена до відома позивача, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково поданий до суду адміністративний позов та визнати протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради Броварського району Київської області щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 05 лютого 2019 року № 07 та зобов`язання відповідача направити (вручити) ОСОБА_1 відповідь на його запит, яка була оформлена листом від 12 лютого 2019 року № 103/02-13.

Разом з тим, з огляду на наявність в матеріалах справи листа від 12 лютого 2019 року № 103/02-13, яким фактично висловлено думку відповідача стосовно неможливості надання позивачу запитуваної інформації, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 визначену запитом інформацію та копії документів, оскільки у випадку наявності відповіді від 12 лютого 2019 року № 103/02-13 належним способом захисту прав позивача є оскарження дій відповідача пов`язаних з відмовою у наданні запитуваної інформації, з підстав, що зазначені у даній відповіді.

Враховуючи, що цим та іншим обставинам справи суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, не з`ясував під час розгляду справи обставини щодо невручення відповідачу копії ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 320/861/19 відповідно до якої відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про порушення судом вимог процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача у тексті його апеляційної скарги на те, що сільський, селищний, міський голова, хоч і входить до системи місцевого самоврядування, органом місцевого самоврядування не є, а тому не володіє публічною інформацією в розумінні Закону № 2939-VI є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що запит про надання інформації адресований Пухівській сільській раді Броварського району Київської області, яка є органом місцевого самоврядування та повинна надавати відповіді на запити про надання публічної інформації у випадках, коли запитувана інформація є публічною.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пухівської сільської ради Броварського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради Броварського району Київської області щодо ненадання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 05 лютого 2019 року № 07.

Зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області направити з дотриманням вимог п. 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, ОСОБА_1 відповідь на його запит, яка була оформлена листом від 12 лютого 2019 року № 103/02-13.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов