Справа № 826/11318/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Губської Л.В., Лічевецького І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Служби безпеки України до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_1 про скасування пункту 1.1 Розпорядження № 795 від 20.12.2013,-

В С Т А Н О В И Л А:

Служба безпеки України звернулась з позовом до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог) скасувати п. 1.1 розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації № 795 від 20.12.2013.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з огляду на відмову Шевченківської районної в м. Києві державної адмінісції скасувати своє розпорядження в частині що стосується надання ОСОБА_1 квартири, та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не може бути надано трикімнатну квартиру, СБУ звернулось до суду із позовом про скасування п. 1.1 розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 795 від 20.12.2013, як такого, що порушує права СБУ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 позов задоволено повністю.

Третя особа - ОСОБА_1 , не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі зазначено про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на даний час Великою Палатою Верховного Суду України продовжується розгляд його касаційної скарги у справі № 826/4766/17. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва прийнято з порушенням встановлених КАС України термінів. При ухваленні цього рішення судом першої інстанції не враховано, що заявлений позов є по суті спробою вирішення комплексу питань про наявність/відсутність у нього та родини права на житло, які є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративним судам в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з відзиву на апеляційну скаргу Шевченківська РДА не погоджується з апеляційною скаргою та вважає її необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов висновків, які відповідають обставинам справи.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу СБУ зазначає про те, що твердження скаржника з приводу того, що судом першої інстанції не враховане касаційне провадження у справі № 826/4766/17, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки розгляд зазначеної справи не матиме жодних правових наслідків для вирішення даного спору. Також, СБУ вважає, що вирішення даного адміністративного спору відбулось із дотриманням судом першої інстанції законності та обґрунтованості, а не значне порушення норм процесуального права не може бути підставою для його скасування.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

У відповідності до частин першої - другої ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За матеріалами справи, 20.12.2013 відповідач видав розпорядження № 795, згідно з яким затвердив спільне рішення керівництва та Комісії про надання позивачу на родину з чотирьох осіб квартири. Через це позивача зняли з квартирного обліку.

На підставі зазначеного вище Розпорядження № 795 на ім`я позивача видано Ордер НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , про зазначається апелянтом.

На підставі листа Департаменту господарського забезпечення СБ України № 19/10-1263 від 10.04.2014 відповідачем було призупинено видачу ордеру ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням фактів, які потребують додаткової перевірки.

За результатами службового розслідування, проведеного ЦУ СБ України, в липні 2014 року військовою прокуратурою Київського гарнізону центрального регіону України відносно ОСОБА_1 було порушене кримінальне провадження № 0000111 за ознаками злочинів, передбачених частиною другою ст. 15, частиною першою ст. 190 (шахрайство) та частиною четвертою ст. 358 (використання завідомо підробленого документу) КК України, що виразилось у поданні завідомо підроблених документів з метою отримання права власності на житло для постійного проживання.

15.01.2015 військовою прокуратурою Київського гарнізону центрального регіону України винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000111 в частині правопорушення, передбаченого частиною другою с. 15, частини першої ст. 190 КК України, на підставі п. 2 частини першої ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу злочину.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2016 по справі № 752/14387/14-к звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 частини першої ст. 49 КК України (в зв`язку зі спливом строку притягнення до відповідальності), кримінальне провадження № 0000111 відносно останнього за частиною четвертою ст. 358 КК України - закрито.

Згідно з листом Департаменту господарського забезпечення СБУ від 10.04.2014 (вих. № 19/10-1263) відповідач «призупинив» видачу позивачу ордера у зв`язку з виявленням фактів, які потребують додаткової перевірки.

09.02.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про наявність обставин, що перешкоджають видачі ордера.

03.03.2017 у відповідь на звернення відповідач надіслав лист з вих. № 109.109/М-217, згідно з яким ордер не був виданий позивачеві через лист Департаменту господарського забезпечення СБУ від 01.03.2017 (вих. № 19/10-732).

Листом від 03.03.2017 (вих. № 109-109/М-2017) відповідач повідомив позивача, що підставою «призупинення» видачі ордера стало проведення Департаментом господарського забезпечення СБУ службового розслідування щодо отримання позивачем житла, а також призначення на березень поточного року засідання Комісії, на яке винесено питання про «відміну» її рішення від 05.11.2013 в частині надання позивачеві квартири.

21.03.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати йому ордер на квартиру.

Відповідач відмовив позивачу у видачі ордера, оскільки 04.04.2017 Комісія прийняла рішення про скасування її рішення від 05.11.2013, оформлене протоколом № 24, у частині надання позивачеві квартири.

Зазначені обставини також встановлені судовими рішення, що набрали законної сили у справі № 826/4766/17.

У позовній заяві позивач зазначає, що з огляду на те, що після прийняття оскаржуваного розпорядження ордер фактично виданий не був, беручи до уваги рішення ЖПК ЦУ СБУ від 04.04.2017, СБУ неодноразово зверталось до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації листами № 19/10-1263 від 10.04.2017, № 19/10-1386 від 12.04.2017, № 19/10-732 від 01.03.2017 щодо призупинення видачі ордера та скасування п. 1.1 цього розпорядження.

Однак, відповідачем листами № 109/03/28-3300 від 28.04.2017, № 109/05/28-7895 від 28.08.2017 відмовлено прийняти рішення про скасування п. 1.1 розпорядження.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлені обставини у справі, суд вбачає наявність правових підстав для визнання протиправним та таким, що підлягає скасуванню п. 1.1 спірного Розпорядження.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначають поняття публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації № 795 від 20.12.2013 стосується права третьої особи - ОСОБА_1 на отримання житла.

Велика Палата Верховного Суду у справі 826/4766/17 дійшла правового висновку про те, що вимога видати ордер на підставі відповідного рішення органу державної влади спрямована на реалізацію права на житло та має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Слід зазначити, що згідно з частин першої та другої ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають керуватися тим, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Згідно з роз`ясненнями пункту 21 зазначеної постанови якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування суб`єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб`єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Оскільки предметом адміністративного позову є включення до квартирного обліку третьої особи, то даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Отже, спір про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, яким вирішено питання щодо надання третій особі на родину з чотирьох осіб квартири, має розглядатися в порядку цивільної юрисдикції, незалежно від участі суб`єкта владних повноважень, оскільки виникає спір про право цивільне, а тому зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином провадження у даній справі за позовом Служби безпеки України підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 - скасувати та ухвалити нове, яким провадження у справі за адміністративним позовм Служби безпеки України до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_1 про скасування пункту 1.1 Розпорядження № 795 від 20.12.2013 - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09.08.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Л.В. Губська

І.О. Лічевецький