Справа № 580/666/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/666/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці ДФС на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року (повний текст складено 03 травня 21019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 13 грудня 2018 року №UA902010/2018/109521/2 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці ДФС від 13 грудня 2018 року №UA902010/2018/109521/2 про коригування митної вартості.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем митну вартість імпортованого товару належним чином документально не підтверджено, зокрема, при митному оформленні не надано відомостей щодо вартості страхування та відомостей, що підтверджують числове значення витрат на транспортування товару до ввезення його на митну територію України.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, в суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що ним подані усі визначені законом документи для митного оформлення товару, які оформлені належним чином та дають змогу встановити митну вартість придбаного транспортного засобу, зазначав, що обов`язок страхування автомобіля не був покладений ні на позивача, як покупця, ні на продавця, а отже входить у вартість придбаного автомобіля, відповідачем не враховано висновок експертного дослідження, а спірне рішення не містить інформації щодо розбіжностей у поданих позивачем для митного оформлення документах.

В силу положень п.1 ч.1 ст.311 КАС України, з огляду на відсутність клопотань від всіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у порт «Південний» (м.Одеса) на ім`я позивача морським транспортом доставлено легковий автомобіль Mazda 3, 2013 року випуску, та 11 грудня 2018 року посадовими особами Одеської митниці ДФС здійснено огляд вказаного транспортного засобу та складено акт митного огляду №UA90210/18/109368 (а.с.40), яким зафіксовано, що автомобіль має ушкодження після ДТП.

З метою митного оформлення цього транспортного засобу позивач подала відповідачу митну декларацію від 13 грудня 2018 року UA90210/18/109521 (а.с.73), відповідно до якої митна вартість автомобіля становить 3431,08 доларів США (еквівалент 95411,94 грн).

До вказаної митної декларації додано: рахунок (інвойс) від 06 жовтня 2018 року №47702 (а.с.21), акт митного огляду, сертифікат про знищення від 26 вересня 2018 року №114549046 (а.с.22), висновок експерта від 13 грудня 2018 року №А-2326 (а.с.25).

На пропозицію митного органу щодо надання додаткових документів про підтвердження митної вартості товару позивач 13 грудня 2018 року надала відповідь, що додаткові документи відсутні.

За наслідками розгляду поданих позивачем до митного оформлення документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA902010/2018/109521/2 (а.с.17), в графі 31 якого зазначено обставини його прийняття, а саме в поданих позивачем документах відсутні всі відомості щодо вартості страхування та що підтверджують числове значення витрат на транспортування до ввезення на митну територію України, що не дає можливості перевірити значення митної вартості та її обов`язкових реквізитів, а тому відповідачем при визначенні митної вартості за основу взято митну вартість подібного за характеристиками товару (марка, модель, календарний та модельний роки випуску) та оформлено у митному відношення за МД від 28 жовтня 2018 року №UA500650/2018/055275 (числове значення - 6351,00 доларів США) з огляду на сумніви у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів обґрунтовані наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах визначена позивачем митна вартість транспортного засобу не ґрунтується на раніше визначених митним органом вартостях; у поданих позивачем документах відсутні відомості щодо суми страхування та транспортування товару, що враховується у складову митної вартості.

Вважаючи зазначене рішення про коригування митної вартості протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати товар та містять достатні відомості про складові митної вартості, а зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов`язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання митної декларації від 13 грудня 2018 року UA90210/18/109521 позивачем подавались відповідні документи, зокрема, рахунок (інвойс) від 06 жовтня 2018 року №47702 (а.с.21), акт митного огляду від 11 грудня 2018 року №UA90210/18/109368 (а.с.40), сертифікат про знищення від 26 вересня 2018 року №114549046 (а.с.22), висновок експерта від 13 грудня 2018 року №А-2326 (а.с.25).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що відповідач не погодився з застосуванням позивачем методу визначення митної вартості, оскільки в поданих декларантом документах відсутні відомості щодо вартості страхування та що підтверджують числове значення витрат на транспортування до ввезення на митну територію України.

Колегія суддів звертає увагу, у інвойсі від 10 червня 2018 року №47702 (а.с.21) визначено розмір витрат на транспортування, які складають 400 доларів США, а також визначено умови поставки - CFR, які передбачають, що продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно й сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення, натомість страхування товару, у разі його здійснення, сплачується покупцем, до якого переходить ризик втрати чи пошкодження товару після його завантаження на борт.

Таким чином, враховуючи, що всі ризики після завантаження товару на борт судна переходять до покупця, який не здійснював страхування товару, посилання відповідача на не подання під час митного оформлення документів, що підтверджують вартість страхування є безпідставними. Так само як і твердження щодо відсутності інформації про витрати на транспортування до ввезення на митну територію України, які, відповідно до інвойсу від 10 червня 2018 року №47702 (а.с.21) складають 400 доларів США.

Натомість, згідно з висновком судового експерта від 13 грудня 2018 року №А-2326 (а.с.25) за результатами проведення автотоварознавчого дослідження вартість легкового автомобіля Mazda 3, 2013 року, який імпортується позивачем, становить 3031,08 доларів США.

Таким чином, заявлена позивачем у митній декларації від 13 грудня 2018 року UA90210/18/109521 митна вартість вказаного транспортного засобу визначена позивачем за результатами вартості поставленого товару у відповідності до висновку судового експерта від 13 грудня 2018 року №А-2326 - 3031,08 доларів США з додаванням витрат на транспортування - 400,00 доларів США, що разом складає становить 3431,08 доларів США (еквівалент 95411,94 грн), яка була заявлена позивачем при митному оформленні.

В силу вимог ст.55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до п.2.1 яких в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №816/1199/15-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В той же час, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не вбачається, що застосування резервного методу визначення митної вартості на підставі митної декларації від 28 жовтня 2018 року №UA500650/2018/055275 здійснювалось із врахуванням індивідуальних ознак товару, у т.ч. пошкоджень автомобілю внаслідок ДТП, що зафіксовано акт митного огляду від 11 грудня 2018 року №UA90210/18/109368 (а.с.40). Відповідач не здійснив повне порівняння характеристик товарів, що вплинуло на обґрунтованість взяття ним до уваги даних авто з іншими технічними характеристиками та, відповідно, його вартості.

Крім того, з наявної в матеріалах справи копії митної декларації від 28 жовтня 2018 року №UA500650/2018/055275 (а.с.115) вбачається, що на підставі вказаної декларації здійснювалось митне оформлення легкового автомобіля Mazda-CX5, тоді як позивач здійснює митне оформлення легкового автомобіля Mazda 3, що також свідчить про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості, оскільки за основу коригування митної вартості відповідач застосував ціну транспортного засобу, який не є подібним ввезеному позивачем.

Доводи відповідача фактично зводяться до розбіжностей вартості імпортованого позивачем товару, зазначеній у інвойсі від 10 червня 2018 року №47702 та задекларованій позивачем у митній декларації на підставі висновку експертного дослідження від 13 грудня 2018 року №А-2326, однак при цьому вартість транспортного засобу у вказаному висновку експертного дослідження є вищою, ніж у інвойсі, що виключає заниження позивачем митної вартості придбаного товару.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на не посвідчення поданих позивачем до митного оформлення документів нотаріально, або у консульській установі та на те, що подані позивачем певні документи викликають сумнів, оскільки наведені обставини не були покладені в основу оскаржуваного позивачем рішення.

Твердження апелянта, що надана позивачем до суду першої інстанції копія платіжного доручення №SW241А02О81418 не відповідає ціні, наведеній у інвойсі від 10 червня 2018 року №47702 та не надавалась митниці під час митного оформлення є необґрунтованим, оскільки вказана у платіжному дорученні №SW241А02О81418 (а.с.23) сума 2328,00 доларів США відповідає визначеній вартості імпортованого позивачем товару, наведеній у інвойсі від 10 червня 2018 року №47702 (а.с.21) яка також становить 2328,00 доларів США (без урахування вартості доставки), натомість саме платіжне доручення датоване 31 грудня 2018 року, в той час, як митне оформлення товару здійснювалось позивачем 13 грудня 2018 року, а тому таке платіжне доручення не могло бути подано позивачем до митного органу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 13 грудня 2018 року №UA902010/2018/109521/2 прийняте митним органом необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, порушують права позивача, як суб`єкта декларування, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 09 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма