Справа № 1140/2702/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2702/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 (головуючий суддя Брегей Р.І., повний текст складено 17.05.2019)

за заявою Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та відстрочення виконання рішення суду

у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач у справі №1140/2702/18 - Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, звернувся до адміністративного суду з заявою від 08 квітня 2019 року про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий лист виданий на підставі рішення цього ж суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, (а.с.61-63).

Водночас, відповідач звернувся до суду наступного дня з заявою про відстрочення виконання рішення суду шляхом зупинення його виконання на невизначений час (а.с.77-78).

Заява відповідача обґрунтована тим, що Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області не може виконати рішення суду, оскільки земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту землеустрою якої суд зобов`язав надати, перейшла до відання (у власність) органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 відмовлено Головному управлінню Держгеокадастру в Кіровоградській області у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Також відмовлено Головному управлінню Держгеокадастру в Кіровоградській області у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що орган місцевого самоврядування вирішує долю земель сільськогосподарських підприємств, яка не вирішена Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області або судом до 01 січня 2019 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та відстрочення виконання рішення суду. Посилається на те, що сільська рада підтвердила факт комунальної власності. Зазначає, що Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області намагалося оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, та ухвалою від 12.02.2019 року апеляційну скаргу повернуто судом. Тому рішення набрало законної сили з моменту винесення ухвали про повернення апеляційної скарги, тобто після вступу в законну силу пункту 21 Перехідних положень ЗК України. Вказує, що пунктом 21 Перехідних положень ЗК України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрощення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебувають у приватній власності) вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки,0 сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного закону переходять до комунальної власності.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області. Зобов`язано відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі заяви від 08 грудня 2017 року(а.с.35-38).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 - повернуто особі, яка її подала (а.с.54).

Рішення суду набрало законної сили 12.02.2019.

Судом першої інстанції видано виконавчий лист 13 березня 2019 року (а.с.56,57).

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року не виконано, що не заперечується відповідачем.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», КАС України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 2, ч. 3, ст. 14 КАС України).

Згідно ст. 370, ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому ст. 374 КАС України визначає підстави для визнає виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Так, згідно ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавцем передбачене визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з інших причин, які повинні бути доведені.

Окремо варто вказати, що відповідно до статей 32, 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Стаття 378 КАС України регламентує питання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення - допускається, в процесі виконання такого рішення, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області зазначає, що земельна ділянка розташована в масиві земель колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені.

Так, приписами пункту 21 Перехідних положень ЗК України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Згаданий закон набрав чинності з 01 січня 2019 року.

Отже, орган місцевого самоврядування вирішує питання щодо земель сільськогосподарських підприємств, які не вирішені Управлінням або судом до 01 січня 2019 року.

При цьому рішення суду, яке підлягає виконанню прийняте Кіровоградським окружним адміністративним судом 15.11.2018 (а.с.35-38), тобто до набрання чинності вказаним законом, водночас, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 12.02.2019.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що набрання рішенням суду першої інстанції законної сили 12.02.2019 не впливає на його зміст та не надає підстави для його скасування.

За правилами ч.2 ст.374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В розглядуваному випадку виконавчий лист у цій справі не видавався помилково, оскільки виданий на виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Також немає підстав вважати, що відсутній повністю або частково обов`язок боржника у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом наведеної норми суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо на момент видачі виконавчого листа визначений судом обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням внаслідок добровільного виконання боржником чи іншою особою або з інших причин, а не у зв`язку з відсутністю відповідного обов`язку у боржника взагалі.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п.п.31 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Абзацом 1 пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Мінагрополітики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521 (в редакції на момент виникнення спірних відносин), Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 цього Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.ч. 2, 6 ст. 118 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Отже рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, втім, жодних доказів щодо наявності відповідного рішення не надано та в матеріалах справи не містять, що також не заперечується заявником.

Варто вказати, що матеріали справи не містять відомостей щодо виникнення у виконавчої служби труднощів під час виконання вказаного рішення суду.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що у даній справі рішення прийнято у правовідносинах, що виникли до 01.01.2019, тобто до набрання чинності змін у Земельному кодексі України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню та заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 374 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08.08.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров