Справа № 420/1727/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1727/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 ,

Від відповідача: Кіс А.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення №22 від 01.03.2019р. про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати зарахувати період роботи з 10.02.1994р. по 15.09.1998р. на посаді електромеханіка в ПМП "Селеста" до загального стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення до пенсійного фонду.

Ухвалою суду від 09.04.2019 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

Ухвалою суду від 11.05.2019р. зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надати належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 . Клопотання представника відповідача про розгляд справи у загальному позовному провадженні задоволено. Розглядати справу вирішено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.05.2019р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі №420/1727/19 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.06.2019 року.

Згідно довідки від 18.06.2019 року, судове засідання, призначене на 17.06.2019 року, перенесено на 19.06.2019 року у зв`язку із тим, що 17.06.2019 року є вихідним днем.

У судовому засіданні 19.06.2019 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 01.08.2019 року для додаткового вивчення матеріалів справи.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у жовтні 2018 року він звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в м. Одесі із заявою про призначення йому пенсії за віком. За результатом збору інформації щодо наявного у позивача страхового стражу для призначення пенсії за віком позивачем не було зібрано додаткової інформації стосовно стажу роботи у період 10.02.1994 року по 15.09.1998 року, однак було надано копію трудової книжки. Разом з тим, за результатом розгляду його заяви відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки не враховано до стажу період роботи з 10.02.1994 року по 15.09.1998 року в ПМП "Селеста". Позивач вважає дане рішення протиправним, а на підтвердження заявленої позиції зазначає, що основним документом, який має враховуватись органом Пенсійного фонду України при обчисленні стажу, є трудова книжка. Інші документи на підтвердження стажу мають додатковий характер та є необхідними для надання лише у разі відсутності записів у трудовій книжці. За таких обставин, з урахуванням того, що позивачем надано копію трудової книжки із необхідними відомостями, у відповідача відсутні підстави для неврахування зазначених періодів до страхового стажу та, як наслідок, прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії з цієї підстави.

26.04.2019 року за вх..№ 15611/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі не визнає позов та заперечує проти його задоволення, а в якості аргументів на підтвердження власної правової позиції зазначає, що:

по-перше, відомості трудової книжки позивача стосовно роботи в оспорюваному відповідачем періоді з 10.02.1994 року по 15.09.1998 року не можуть братись пенсійним органом до уваги, оскільки на відповідному записі міститься печатка підприємства ПМП «Селеста» без зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи, хоча на момент звільнення позивача з роботи на даному підприємстві такий номер мав бути присвоєний;

по-друге, навіть з врахуванням оспорюваного періоду до загального стажу позивача його буде не достатньо для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, а тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.03.2019 року №22 є правомірним і не може бути скасовано.

У судове засідання 01.08.2019 року сторони з`явились. Позивач просив задовольнити позов у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову заперечував у повному обсязі з підстав його необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач 04.12.2018 року звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 56). Заява зареєстрована за №6740.

Разом із заявою позивачем надано пакет документів згідно розписки-повідомлення, а саме Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, Заява про призначення/перерахунок пенсії, Паспорт/посвідка, Трудова книжка або документ про стаж (а.с.57).

Разом з тим, у Переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, визначено необхідність надання додаткових документів про стаж у відповідності до Постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року.

З метою отримання додаткової інформації стосовно підтвердження стажу роботи на ПМП «Селеста» позивач звертався до Державного архіву Одеської області, на що отримана відповідь 18.12.2018 року №І-2049, згідно якої документів по особовому складу ПМП «Селеста» в Державному архіві на зберіганні немає (а.с. 76).

Крім цього, згідно наданої Головним управлінням статистики в Одеській області інформації від 22.12.2018 року №03.3-12/1614 ПМП «Селеста» зареєстроване у ЄДРПОУ, а остання реєстраційна дія була проведена 25.01.1995 року (а.с. 78).

Рішенням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 01.03.2019 року №22 позивачу відмовлено у призначенні пенсії (а.с. 52). В обґрунтування рішення зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.02.1994 року по 15.09.1998 року у ПМП «Селеста», оскільки на печатці, яка засвідчує звільнення з 15.09.1998 відсутній ідентифікаційний номер підприємства, страховий стаж позивача складає 19 років 10 місяців 13 днів, що не є достатнім згідно ч.1 ст.26 Закону.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Положенням ст. 24 цього ж Закону визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Як встановлено судом, позивачем при поданні заяви 04.12.2018 року про призначення пенсії було надано копію трудової книжки. На розвороті аркушів 16-17 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 зазначено, що у період з 10.02.1994 року по 15.09.1998 року позивач працював у ПМП «Селеста» (а.с. 21) з посиланнями на номери наказів, якими його було відповідно прийнято на роботу та звільнено з роботи.

Однак, відповідач не вважає такі відомості достовірними через відсутність на печатці підприємства коду ПМП "Селеста" у ЄДРПОУ. Стосовно цього суд зазначає, що ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ані Порядком №637 не встановлено критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком. Встановлення такого критерію відповідачем у даному випадку не обумовлено жодним нормативно-правовим актом, а тому пенсійний орган діяв поза межами правового регулювання, що суперечить ст. 19 Конституції України, тим більше, в своєму рішенні орган ПФУ вказує на наявність відомостей про проведення реєстрації ПМП "Селеста" в ЄДРПОУ згідно листа ГУ статистики в Одеській області.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а зазначив, що «підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці».

Отже відповідач мав би врахувати період роботи позивача з 10.02.1994 року по 15.09.1998 року у ПМП «Селеста» до страхового стажу для обчислення пенсії за віком, однак цього не зробив, що свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення від 01.03.2019 року №22 та його протиправність.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача стосовно того, що навіть з врахуванням оспорюваного періоду до загального стажу позивача його буде не достатньо для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, а тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.03.2019 року №22 є правомірним, оскільки в обґрунтування самого рішення під час його винесення покладено виключно твердження стосовно неврахування оспорюваного стажу з 10.02.1994 року по 15.09.1998 року. Більше того, згідно п.3 ч.2 ст.2 КАС України суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень на предмет обґрунтованості. Оскільки вказане рішення суд визнав необґрунтованим з однієї підстави, посилання на інші, тим паче не вказані в самому рішенні, аргументи судом не приймаються та не вивчаються.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу про визнання незаконним та скасування рішення №22 від 01.03.2019р. про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання зарахувати період роботи з 10.02.1994р. по 15.09.1998р. на посаді електромеханіка в ПМП "Селеста" до загального стажу роботи ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що у рамках даного провадження судом досліджувалося виключно питання щодо підстав для включення періоду з 10.02.1994р. по 15.09.1998р. до загального страхового стажу, оскільки саме з цих обставин виник спір, проте питання щодо загального страхового стажу та включення до нього інших періодів у урахуванням заявлених позовних вимог та наявних у суду доказів наразі не вирішується.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення до пенсійного фонду суд констатує її передчасність, оскільки розрахунок страхового стажу для призначення пенсії з урахуванням періоду роботи в ПМП "Селеста" має здійснити саме відповідач, а не суд, та ухвалити відповідне рішення.

Проте суд вважає за необхідне зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі прийняти відповідне рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.12.2018 року №6740 з урахуванням висновків суду у даній справі. Саме таким способом, на думку суду, права та інтереси позивача будуть забезпечені у належний правовий спосіб в межах предмету та підстав позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що відповідачем не обґрунтована правомірність свого рішення, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. (а.с. 4).

Суд дійшов висновку про стягнення з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, адреса: 65003, м.Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №22 від 01.03.2019р. про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати період роботи з 10.02.1994р. по 15.09.1998р. на посаді електромеханіка в ПМП «Селеста» до загального стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.12.2018 року №6740.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 12.08.2019 року.

Суддя М.М. Аракелян

.