Справа № 360/2940/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2940/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження справу за адміністративним позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Національної поліції України в Луганській області про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Національної поліції України в Луганській області, в якому позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (р/р 7468, код 08571446, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 33989,69 грн. та судовий збір у сумі 1 921 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2014 по 2019 рік.

Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 29.08.2014 №187 ос, який було прийнято на виконання наказу МВС України від 07.08.2014 №792 "Про переведення курсантів ЛДУВС імені Е .O . Дідоренка та ДЮІ МВС України", з 01.09.2014 відповідача було переведено до ДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням на 1 курс.

01.09.2014 на виконання вимог ст. 18 Закону України "Про міліцію" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та наказу МВС України від 14.05.2007 №150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" між відповідачем, ДДУВС та ГУМВС України в Луганській області був укладений Договір про навчання відповідача у ДДУВС № 2674.

01.12.2016 на виконання вимог ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" між відповідачем Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції України в Луганській області був укладений Договір про навчання відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ №2905.

Відповідно до п.7.6. Договору №2905 сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються з 01.09.2014, а згідно з п.7.4. після підписання даного договору договір №2707 від 01.09.2014 вважається припиненим.

Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 42 ос відповідач, як випускник ДДУВС був направлений у розпорядження ГУНП в Луганській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом.

Згідно з наказом ГУНП України в Луганській області від 09.03.2017 № 168 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, призначений слідчим слідчого відділу Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.

03.04.2019 відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Луганській області із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції та рапортом про відмову відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у ДДУВС.

Наказом ГУ Національної поліції в Луганській області від 11.04.2019 № 285 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію".

Пунктом 2.3.6 Договору №2905 передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. З Договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.2 Договору №2905 підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова під подальшого проходження служби на посадах середнього складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу.

Таким чином, на думку позивача, відповідач звільнившись з Національної поліції, за п. 7 ч. 1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію", тим самим відмовився від подальшого проходження служби, порушив вимоги Договору №2905, а тому зобов`язаний відшкодувати витрати пов`язанні з його утриманням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.

Ухвалою суду від 12.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач не надав до суду відзиву на позов та доказів на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не прибув до суду, на адресу суду повернувся конверт з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання», в якому відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження та повістку про виклик до суду на 29.07.2019. Також, на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу було надіслано повістку про виклик до суду на 08.08.2019, з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з ч.11 ст.126 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог не надав.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов такого.

Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 29.08.2014 №187 ос, який було прийнято на виконання наказу МВС України від 07.08.2014 №792 "Про переведення курсантів ЛДУВС імені Е.O. Дідоренка та ДЮІ МВС України", з 01.09.2014 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , було переведено до ДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням на 1 курс (а.с.9,25,26).

01.09.2014 на виконання вимог ст.18 Закону України "Про міліцію" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та наказу МВС України від 14.05.2007 №150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" між ОСОБА_1 , ДДУВС та ГУМВС України в Луганській області був укладений Договір про навчання відповідача у ДДУВС № 2707.

Відповідач уклав з Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням МВС України в Луганській області договір №2905 від 01.12.2016 про навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (а.с.11).

Відповідно до п.7.6. Договору №2905 сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються з 01.09.2014, а згідно з п.7.4. після підписання даного договору договір №2707 від 01.09.2014 вважається припиненим.

Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 42 ос відповідач, як випускник ДДУВС був направлений у розпорядження ГУНП в Луганській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом (а.с.10).

Згідно з наказом ГУНП України в Луганській області від 09.03.2017 № 168 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, призначений слідчим слідчого відділу Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (а.с.12).

03.04.2019 відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Луганській області із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції та рапортом про відмову відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у ДДУВС. Також, відповідачем було надано рапорт, відповідно до якого він відмовляється від сплати коштів, які були витрачені на навчання (а.с.14-16).

Наказом ГУ Національної поліції в Луганській області від 11.04.2019 № 285 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.13).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України (ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України") .

У статуті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (у редакції, затвердженій наказом МВС України № 1277 від 30.11.2016) зазначено, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ, засновником Університету є держава в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерство внутрішніх справ, а тому в спірних правовідносинах позивач виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України (а.с.29).

Підстави, порядок та механізм відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, визначено ст.74 Закону України "Про Національну поліцію", нормами Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017 (надалі - Порядок).

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст.74 Закону України "Про Національну поліцію").

Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (п.3,4 Порядку).

Пунктом 2.3.6 Договору №2905 передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 Договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.2 Договору №2905 підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова під подальшого проходження служби на посадах середнього складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу.

Пунктом п.4.1 Договору №2905 встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим і медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Пунктом 4.5 розділу 4 Договору №2905 визначено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

У відповідності до п. 7.2 Договору №2905 дострокове припинення дії чи розірвання цього договору з боку будь-якої зі сторін оформлюється окремим договором та відповідно до п.7.3 цього Договору усі спірні питання, які можуть виникати між сторонами, вирішуються відповідно до законодавства України в судовому порядку (а.с.11 на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що Наказом ГУ Національної поліції в Луганській області від 11.04.2019 № 285 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.13).

З наданої позивачем довідки-розрахунку фактичних витрат на медичне забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 149,26 грн, за 2015 рік - 107,17 грн, за 2016 рік - 46,86 грн, за 2017 рік - 0,00 грн (а.с.23).

Також, з наданої позивачем довідки-розрахунку фактичного отриманого грошового забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 832,00 грн, за 2015 рік - 2670,75 грн, за 2016 рік - 3037,68 грн, за 2017 рік - 553,56 грн (а.с.22).

З наданої позивачем довідки-розрахунку фактичних витрат за електропостачання курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 262,45 грн, за 2015 рік - 920,62 грн, за 2016 рік - 1125,66 грн, за 2017 рік - 173,06 грн (а.с.21).

З довідки-розрахунку фактичних витрат за водопостачання та водовідведення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 121,44 грн, за 2015 рік - 359,08 грн, за 2016 рік - 420,69 грн, за 2017 рік - 74,07 грн (а.с.20).

Крім того, з наданої позивачем довідки-розрахунку фактичних витрат за теплоенергію курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 263,53 грн, за 2015 рік - 860,33 грн, за 2016 рік - 1219,55 грн, за 2017 рік - 575,12 грн (а.с.19).

З наданої позивачем довідки-розрахунку фактичних витрат на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки вбачається, що за 2014 рік нараховано 2287,50 грн, за 2015 рік - 7845,60 грн, за 2016 рік - 5424,85 грн, за 2017 рік - 375,34 грн (а.с.18).

Також позивачем надано довідку розрахунок №33 від 23.05.2019, згідно якого всього утримано вартості речового майна на утримання за ОСОБА_1 4151,52 грн (а.с.24).

Крім того, позивачем надано довідку-розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, з якої вбачається, що загальна сума фактичних витрат становить 33989,69 грн (а.с.21).

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, щодо відшкодування зазначених витрат на навчання відповідачем, що є підставою для примусового стягнення такої заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 139 при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки суб`єктом владних повноважень понесено судові витрати виключно у вигляді сплати судового збору, то за приписами вказаної норми права вони відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255, 295 КАС України суд ,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Національної поліції України в Луганській області про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (р/р 7468, код 08571446, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 33 989,69 грн (тридцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 69 коп).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Є. Петросян