Справа № 826/5344/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5344/18
УХВАЛА

09 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Земляної Г.В. суддів - Карпушової О.В., Мельничука В.П., перевіривши матеріали апеляційної скарги Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Лакталіс-Миколаїв" до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби, третя особа: Дочірнє підприємство "Лакталіс-Україна" про визнання протиправними дій з винесення податкових повідомлень-рішень та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Лакталіс-Миколаїв" до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби, третя особа: Дочірнє підприємство "Лакталіс-Україна" про визнання протиправними дій з винесення податкових повідомлень-рішень та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та необхідністю надати вмотивоване клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та докази у підтвердження зазначених обставин. Апелянту надано строк для усунення недоліків: 7 днів з моменту вручення копії ухвали.

04 липня 2019 року апелянтом подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року продовжено строк для усунення недоліків на 3 дні з моменту отримання копії даної ухвали.

29 липня 2019 року апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відстрочення сплати судового збору. В клопотанні апелянт зазначає про відсутність необхідного обсягу коштів на оплату судового збору, у зв`язку з чим, не виконавши ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року, було повернуто апеляційну скаргу апелянту, при подачі її вперше. Вище вказаним апелянт обґрунтовує пропуск строку на апеляційне оскарження та необхідність відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби про необхідність відмовити у задоволенні вище вказаного клопотання у зв`язку з наступним.

Як вбачається з поданих апелянтом матеріалів, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить інших підстав для поновлення строку, а повторює попереднє клопотання обґрунтовуючи пропуск строку тим, що ним раніше подавалася апеляційна скарга, яка була повернута судом апеляційної інстанції через несплату судового збору у зв`язку з відсутністю належного фінансування.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення було прийнято Окружним адміністративним судом міста Києва 27 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні.

Вперше з апеляційною скаргою відповідач звернувся 25 січня 2018 року (що підтверджується відбитком штемпеля на конверті). Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків, вказаних в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року, а саме не надав документ про сплату судового збору.

Проте, вдруге з даною апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 10.06.2019 р., тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу апелянта на те, що невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає відповідачу права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне/касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок… і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Аналогічний правовий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 826/1362/18.

У зв`язку з вище вказаним, колегія суддів доходить висновку про необхідність відмовити у клопотання про поновленні строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні даного клопотання з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 133 КАС України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI, передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В силу частини 2 цієї норми, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Втім, наведені у ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" підстави не звільняють апелянта від обов`язку сплати судовий збір у спірних правовідносинах.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів призначених для сплати судового збору не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення суб`єкта владних повноважень, відстрочення чи розстрочення такої сплати.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 10 липня 2018 року у справі № 568/326/16-а, від 07 серпня 2018 року у справі № 513/758/16-а та від 11 грудня 2018 року у справі № 507/841/16-а, від 25 квітня 2019 року у справі № 551/1024/16-а.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору відсутні.

Разом з цим апелянт у встановлений судом для усунення недоліків апеляційної скарги строк і до тепер, вимоги викладені в ухвалі не виконав, а саме не надав: документ про сплату судового збору у розмірі 927 693 грн.; вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстави для поновлення строку (пропуску строків) на апеляційне оскарження та документів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 299 КАС України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року, до суду апеляційної інстанції не надано заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням причин поважності пропуску строків на апеляційне оскарження та наданням відповідних доказів на підтвердження таких обставин, а також не усунуто інші недоліки, а саме не надано документ про сплату судового збору та апеляційної скарги із зазначенням, яку саме ухвалу чи рішення апелянт оскаржує, тому у відповідності до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби про поновлення строку на апеляційне провадження - відмовити.

У задоволенні клопотання Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Лакталіс-Миколаїв" до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби, третя особа: Дочірнє підприємство "Лакталіс-Україна" про визнання протиправними дій з винесення податкових повідомлень-рішень та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку касаційного оскарження відповідно до ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: О.В. Карпушова

В.П. Мельничук