Справа № 640/2425/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Справа № 640/2425/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар М» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар М»

до Антимонопольного комітету України

про визнання протиправними дій

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар М» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій АМК України щодо пред`явлення позивачу вимоги про надання інформації від 02.01.2019 р. № 127-26.4/06-13;

- скасування вимоги АМК України про надання інформації 02.01.2019 р. № 127-26.4/06-13.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі.

02.04.2019 р. до суду першої інстанції надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2019 р. провадження у справі закрито через непідсудність даного спору суду адміністративної юрисдикції.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що спірні правовідносини, пов`язані із захистом економічної конкуренції, а тому такий спір підлягає розгляду в порядку господарської юрисдикції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та ухвалити рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що ним оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, а також що правовідносини в галузі економічної конкуренції підлягають розгляду в порядку господарського судочинства лише в разі оскарження рішень АМК, а не дій.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на підсудності даного спору суду господарської юрисдикції та посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справах даної категорії.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з п. 1 ч. 1 с. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що спори, які виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 820/2953/18 та у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 р. у справі № 808/2309/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є дії АМК України щодо витребування у позивача інформації для перевірки доводів заява від 26.12.2018 р. № 181226/13586 Ренд А Бейлі енд Ко про недобросовісну конкуренцію у діях ТОВ «Котнар М», тобто правовідносини в галузі економічної конкуренції.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та належить до юрисдикції господарського суду.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Доводи апелянта про те, що ним оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, а також що правовідносини в галузі економічної конкуренції підлягають розгляду в порядку господарського судочинства лише в разі оскарження рішень АМК, а не дій, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на вищезазначене, а також такими, що суперечать ст. 20 ГПК, яка чітко визначає підсудність всіх спорів, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, господарському суду, а не лише позовів щодо оскарження рішень АМК.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що суб`єктний склад спору є лише одним з критеріїв для його віднесення до юрисдикції адміністративного суду і ст. 19 КАС України прямо передбачено можливість розгляду в порядку адміністративного судочинства справ у публічно-правових спорах, зокрема спорах юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його дій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

Крім того, апелянт у своїй скарзі просить апеляційний суд вирішити його позов по суті заявлених у ньому вимог, але відповідно КАС України, зокрема ст. 320, суд апеляційної інстанції при перегляді ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі такими повноваженнями не наділений.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі через її непідсудність суду адміністративної юрисдикції.

У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар М» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2019 року - без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар М» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 07 серпня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: