Справа № 520/5677/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2019 р. № 520/5677/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Заічко О.В., розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної гвардії України, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова йому в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ на ІІ внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини є незаконною.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та третій особі та отримана ними.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.6ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третьою особою надані пояснення по справі, в яких вбачається незгода з позовом. Третьою особою зазначено, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, має місце зміна причини інвалідності понад дворічний термін, а тому, відповідачем було правомірно відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, виходячи з приписів абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного .

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, правовідносинам, які вирішується у даній справі передували ті, щодо яких є набравше законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 року у справі № 820/76/18 (згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" 25.06.2018 року), отже, певні обставини не доказуються в рамках даної справи.

Так у справі № 820/76/18 судом встановлено, що 11.04.2017 госпітальна військово-лікарська комісія на підставі направлення командира військової частини НОМЕР_1 здійснила медичний огляд старшого прапорщика ОСОБА_1 (свідоцтво про хворобу № 91).

У висновку комісії щодо причинного зв`язку захворювання позивача зазначено: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини". Про придатність до військової служби у вказаному висновку вказано, що ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Постановою військово-лікарської комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", протокол № 13 від 03.05.2017, постанову госпітальної військово-лікарської комісії від 11.04.2017 затверджено.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) № 141 від 12.07.2017 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки Харківської обласної медико-соціальної експертної комісії № 4 серії 10 ААА № 016875 від 02.08.2017, позивачу встановлено III групу інвалідності та зазначено, що дата встановлення інвалідності: 01.08.2017.

05.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 № 40/17/33-3079 від 08.09.2017 повідомлено позивача, що надані документи передані на розгляд та затвердження до Східного територіального управління Національної Гвардії України .

12.10.2017 командир військової частини НОМЕР_1 у повідомленні № 288 від 12.10.2017 зазначив, що документи про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 6 постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 повернуті зі Східного територіального управління Національної Гвардії України на доопрацювання, оскільки відсутня повна інформація про отримання грошової допомоги у 2002 році, а саме підстав її отримання.

Листом № 40/17/33-3731 від 13.11.2017 командир військової частини НОМЕР_1 зазначив про не призначення і не виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав того, що у 2002 році йому встановлена 2 група інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби (згідно листа Одеської МСЕК № 2 № 927 від 01.11.2017, яка стала підставою для отримання одноразової допомоги 26.04.2003 у сумі 4000,00 грн. (лист Одеської ОД ПАТ "НАСК "ОРАНТА" № 1590-04-21/664 від 31.10.2017.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 року у справі № 820/76/18 було задоволено позов ОСОБА_1 : визнано відмову Східного територіального управління Національної Гвардії України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з інвалідністю, протиправною; зобов`язано Східне територіальне управління Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, якому після звільнення з військової служби встановлена інвалідність, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, передбаченого абзацом четвертим підпунктом 1 пункту 6 порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

З відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що вказане рішення було виконане та позивач зазначав, що отримав одноразову грошову допомогу у належному розмірі, який становить 240000 грн.

В подальшому, 08.08.2018 року після повторного медичного огляду позивача йому було встановлено ІІ групу інвалідності з 01.08.2018 внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини ( довідка МСЕК серії 12ААА № 955712).

18.02.2019 року позивач звернувся до третьої особи з заявою та належним пакетом документів з питання призначення одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Вказані документи були направлені третьою особою до відповідача - розпорядника бюджетних коштів.

В подальшому, третьою особою було повідомлено позивача листом від 17.04.2019 року про те, що рішенням комісії Національної гвардії України за результатами розгляду заяви та поданих документів, у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності було відмовлено.

Відмова вмотивована приписами абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в контексті того, що між датою первинного встановлення позивачу у 2002 році інвалідності ІІ групи внаслідок однієї причини, та встановлення у 2018 році інвалідності ІІ групи внаслідок іншої причини, минуло більше 2 років.

Позивач, не погодившись з зазначеним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

По суті позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( надалі - Закон), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1-2 Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 ч.2 ст.16 Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок).

Даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктами 13, 14 Порядку визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Згідно абз.1 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У свою чергу, абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Таким чином, абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлено певні обмеження на отримання одноразової грошової допомоги, які й застосував відповідач, відмовляючи позивачеві в призначенні одноразової грошової допомоги, в контексті того, що між первинним встановленням позивачу у 2002 році ІІ групи інвалідності з однієї причини та встановленням у 2018 році ІІ групи інвалідності з другої причини минуло більше 2 років.

У вказаному контексті суд зазначає наступне.

Дійсно, розглядом справи встановлено та матеріалами справи підтверджено що;

- у 2002 році позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності з однієї причини - захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

- згодом, інвалідність було знято та позивач був призваний до лав Національної гвардії у 2015 році;

- у 2017 році позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з іншої причини причини - внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини та у судовому порядку у справі № 820//76/18 ним було підтверджено право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з зазначеним;

- у 2018 році позивачу було змінено групу інвалідності на ІІ внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Суд вказує, що дійсно, між первинним встановленням позивачу ІІ групи інвалідності з однієї причини та встановленням ІІ групи інвалідності у 2018 році з іншої причини минуло більше двох років, однак, відповідні приписи абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до даних правовідносин не можуть бути застосовані з наступного.

По-перше, інвалідність з першої причини позивачу була знята, оскільки, в іншому разі, його не могло бути визнано придатним до несення служби та, у такому разі, він не був би призваний до лав Нацгвардії, отже, правовідносини щодо встановлення інвалідності позивачу у 2002 році вже вичерпали себе у часті.

По - друге, оскаржувана у справі відмова вмотивована приписами абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", при цьому, вказаним абзацом другим ч.4 ст. 16-3 Закон було доповнено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України " від 06.12.2016 № 1774-VIII , а Закон № 1774-VIII набрав чинності 01.01.2017 року, відтак не може бути застосований до первинного встановлення позивачу інвалідності ІІ групи у 2002 році, оскільки, в іншому разі, йому буде надано зворотну дію у часі, що не відповідає положенням ст. 58 Конституції України, якими встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце ( Рішення КСУ від 9 лютого 1999 року справа N 1-7/99 ).

Тобто, обмеження на отримання одноразової грошової допомоги в контексті спірних правовідносин щодо зміни причини інвалідності понад дворічний термін застосовуються з дати набрання чинності Законом № 1774-VIII, а саме: з 01.01.2017 року, водночас такі не розповсюджуються на період з 2002 року, коли первинно позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності.

Отже, спірним правовідносинам не притаманні обмеження, встановлені абз.2 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та вказана норма, у даному випадку, не підлягає застосуванню.

Водночас, названі правовідносини, виходячи з підстави позову, в повній мірі підпадають під ознаки саме абз.1 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Так, підставою позову слугувала відмова в призначенні одноразової грошової допомоги за факту зміни у 2018 році ІІІ групи інвалідності, встановленої у 2017 році внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини, на ІІ групу.

Як вже зазначалось вище, абз.1 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до ст. 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: серед інших, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Законом України "Про Державний України бюджет на 2018 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2018 року - 1762 грн.

Між датою первинного встановлення інвалідності ІІІ грипи внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини та її підвищенням на ІІ групу дворічний термін не минув.

300 крат прожиткового мінімуму становить 528600 грн., від якої віднімається, в силу абз.1 ч.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" сума 240000 грн., отримана позивачем в рамках виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/76/18.

Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням вищої групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини у розмірі, що ним заявлена у позові - 288600 грн.

Отже, відмова позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у правовідносинах, з приводу яких подана позов, є протиправною, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язальної частини позову, як способі відновлення порушеного права позивача, така теж підлягає задоволенню, водночас з виходом за межі позовних вимог, згідно ст.9 КАС України та обранням іншого способу захисту прав.

Так, зобов`язальною частиною позову позивач просив суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 288600 грн.

З заявленою сумою суд погоджується з підстав, викладених вище.

Водночас, назване формулювання, викладене позивачем у такий спосіб є некоректним, з огляду на приписи п.13 Порядку.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд приходить про задоволення зобов`язальної частини позову у спосіб зобов`язання відповідача призначити позивачу, за його заявою від 18.02.2019 року одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року та здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Крім того, враховуючи протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у правовідносинах, з приводу яких подана позов, суд, виходить за межі позовних вимог та скасовує рішення комісії Головного управління Національної гвардії України про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною ІІІ групи інвалідності на ІІ групу внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність вчинених дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 246, 255, 257, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної гвардії України (вул. Народного Ополчення, буд. 9-А,м. Київ,03151, ), третя особа - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної гвардії України у призначенні ОСОБА_1 у одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною ІІІ групи інвалідності на ІІ групу внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Скасувати рішення комісії Головного управління Національної гвардії України про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною ІІІ групи інвалідності на ІІ групу внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України призначити ОСОБА_1 , за його заявою від 18.02.2019 року одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року та здійснити відповідні виплати, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2019 року.

Суддя Заічко О.В.