Справа № 640/7985/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 серпня 2019 року № 640/7985/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (надалі - відповідач), адреса: 08105, Київська область, село Горенка, вулиця Івана Франка, будинок, 125а, в якій позивач просить суд:

- скасувати рішення 38 сесії 7 скликання від 18 квітня 2019 року Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов`язати Горенську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії сільської ради клопотання ОСОБА_1 від 26 березня 2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 26 березня 2019 року він звернувся до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

18 квітня 2019 року відповідачем прийнято рішення 38 сесії 7 скликання про розгляд звернення ОСОБА_1 від 26 березня 2019 року, яким відмовлено у задоволенні заяви останнього з тих підстав, що згідно Генерального плану села Горенка дана земельна ділянка не передбачена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач з вказаним рішенням не погоджується, оскільки останнє, за його доводами, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га. До клопотання було додано графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки.

Проте, як зазначає представник відповідача, згідно генерального плану села Горенка, дана земельна ділянка має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а чинним законодавством України передбачена можливість набувати у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначив, що за даними, опублікованими на офіційному веб-сайті Департаменту містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації місце розташування земельної ділянки, яку позивач виділив, як бажану, знаходиться на території житлової забудови відповідно до Генерального плану села Горенка Києво-Святошинського району Київської області, який створено у 2006 році.

В той же час, як зазначено у відповіді на відзив, у наданому відповідачем викопіюванні з генерального плану, затвердженого рішенням 18 сесії 23 скликання від 22 червня 2001 року забудови села Горенка земельних ділянок бажана земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень.

Крім того, представник позивача наголосив на тому, що відсутні будь-які відомості, відповідно до яких, можна було б стверджувати про те, що земельна ділянка знаходиться на території земель сільськогосподарського призначення.

При цьому, у відповіді на відзив на позовну заяву також вказано, що бажана земельна ділянка ще не сформована, не визначено її остаточної площі, координати поворотних точок, цільове призначення, кадастровий номер. Наведені відомості, як зазначає представник позивача присвоюються майбутній земельній ділянці під час реєстрації технічної документації в Державному земельному кадастрі.

У зв`язку з чим, за твердженнями представника позивача, посилання відповідача на те, що цільовим призначення бажаної земельної ділянки є ведення особистого селянського господарства є необґрунтованими та такими, що суперечать Земельному кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано від відповідача докази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2019 року витребувано додаткові докази у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, судом встановлено та вбачається з наявних матеріалів справи доказів, що 26 березня 2019 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (Т.1, арк. 16).

До клопотання позивачем були додані: копія паспорту громадянина України, копія РНОКПП, копія посвідчення НОМЕР_1 від 11 серпня 2015 року та графічні матеріали.

За результатами розгляду клопотання позивача та доданих до нього документів, 18 квітня 2019 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка не передбачена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (Т.1, арк. 20).

Незгода позивача з рішенням відповідача стала підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вже зазначалось судом, частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України (частина 8 стаття 118 Земельного кодексу України).

При цьому, в частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10-11 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що єдиною підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач у своєму рішенні послався на те, що заявлена позивачем земельна ділянка не передбачена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, проте, не зазначив до яких земель відноситься вказана земельна ділянка.

В якості доказів іншого цільового призначення земельної ділянки, відповідачем надано суду копію викопіювання з генерального плану затвердженого рішенням 18 сесії 23 скликання від 22 червня 2001 року забудови села Горенка земельних ділянок, на якому місце розташування зазначеної позивачем земельної ділянки відповідно до умовних позначень відноситься до території зелених насаджень (Т.1, арк. 27,28).

Проте, вже у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що цільовим призначенням бажаної земельної ділянки є ведення сільського господарства, але такі твердження відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, на офіційному сайті Департаменту містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації, на якому позивач мав можливість дізнатися про місце розташування та цільове призначення бажаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, датою створення Генерального плану села Горенка Києво-Святошинського району Київської області (основне креслення) зазначено 2006 рік, а відповідно до умовних позначень місце розташування бажаної земельної ділянки остання знаходиться на території житлової забудови (Т.1, арк. 17,18,19).

Тобто, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення та у відзиву посилався на попередній Генплан, без обґрунтування щодо врахування іншого Генплану, за 2006 р.

Більш того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 05 липня 2019 року надано письмові пояснення щодо неможливості надання належним чином засвідченої копії генерального плану села Горенка, у зв`язку з його вилученням правоохоронними органами (Т.1, арк. 47), до яких долучено копію протоколу обшуку від 11 серпня 2016 року, з якого вбачається, що старшим слідчим Києво-Святошинського ВП в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0003450 від 10 вересня 2015 року у тому числі генеральний план села Горенка (Т .1, арк. 48-52), що дозволяє суду дійти висновку про відсутність оригіналу Генерального плану села Горенка Києво-Святошинського району Київської області станом на день винесення рішення відповідачем про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га (18 квітня 2019 року) та, відповідно, відсутність технічної можливості зробити з цього Генерального плану викопіювання у порядку встановленому чинним законодавством.

Тобто, відповідачем не доведено, а судом не встановлено правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки.

Суд також зазначає, що чинним законодавством не передбачено право сільської ради відступати від положень статті118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття сільською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на власний розсуд без належного обґрунтування такої відмови та за відсутністю відповідних доказів.

Крім того, системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дозволяє суду дійти висновку про те, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення 38 сесії 7 скликання від 18 квітня 2019 року Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та зобов`язання повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії сільської ради клопотання ОСОБА_1 від 26 березня 2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з урахуванням висновків суду.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Стосовно стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів понесення ним взагалі будь-яких судових витрат, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення 38 сесії 7 скликання від 18 квітня 2019 року Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

3. Зобов`язати Горенську сільську ради Києво-Святошинського району Київської області (08105, Києво-Святошинський район, село Горенка, вулиця Івана Франка, будинок 125а, ) повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії сільської ради клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 26 березня 2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, з урахуванням висновків суду.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова