Справа № 752/961/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

08 серпня 2019 року №752/961/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.02.2017 №752/961/17 позові вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 №752/961/17 постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07.02.2017 змінено шляхом виключення з абзацу третього резолютивної частини постанови слів "без обмеження граничного розміру пенсії".

Постановою Верховного Суду від 21.06.2018 №752/961/17 скасовано постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07.02.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Листом Верховного Суду від 01.08.2018 №752/961/17/22754/18 матеріали справи №752/961/17 скеровано до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.08.2018 №752/961/17 справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 адміністративну справу №752/961/17 прийнято до провадження суддею Літвіновою А.В., визначено належним відповідачем по справі - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є пенсіонером та з 04.08.2004 одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмір 80 відсотків від суми місячної заробітної плати. Разом з тим, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві неправомірно відмовило позивачеві у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, яке відбулося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015.

Відповідач проти позову заперечив, зважаючи на те, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, з огляду на те, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Додатково відповідачем зауважено, що станом на дату звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» діяв Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, статтею 86 якого врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 виправлено описку в пункті другому резолютивної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 перебував на обліку у Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та отримував пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991.

Так, 06.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII.

Листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві від 14.12.2016 вих. №43862/05, позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент призначення пенсії та роз`яснено, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Позивач, не погоджуючись із відмовою Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві у перерахунку пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, суд звертає увагу, що разом з тим, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №203 "Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві" утворено Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, реорганізувавши шляхом злиття Правобережне, Лівобережне, Центральне об`єднані управління Пенсійного фонду України в місті Києві та головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Так, під час прийняття адміністративної справи №752/961/17 до провадження, судом було визначено належним відповідачем по справі - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Що стосується вирішення спірних правовідносин по суті, суд зазначає наступне.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення позивачеві пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини дванадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною сімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, станом на час призначення пенсії, порядок перерахунку пенсій визначався частинами дванадцять, сімнадцять та вісімнадцять статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які передбачали наступний порядок: «Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії переховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» підвищено заробітну плату працівників прокуратури.

Таким чином, з прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 09.12.2015 №1013 виникли підстави для перерахунку пенсії.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відповідач фактично обмежив право позивача на перерахунок пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відмова позивачу в перерахунку пенсії на підставі пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", є необґрунтованими. Більш того, таке застосування норм права суперечить вимогам частини першої статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тому внесені Законом №213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв`язку із прийняттям Закону №213-VIII від 02.03.2015 не зазнали.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії, з чим погодились і суди попередніх інстанцій під час розгляду даної справи.

Що стосується перерахунку пенсії позивача, збільшивши відсотковий розмір заробітку з 80 до 90 відсотків, суд бере до уваги наступне.

Так, вперше пенсію позивачеві було призначено з 04.08.2004 у розмірі 80% грошового забезпечення.

Як зазначено судом вище, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Приписами статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення позивачеві пенсії) встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З матеріалів справи вбачається, що після призначення пенсії (04.08.2004) позивач продовжував працювати на наступних посадах:

- з 19.08.2004 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства, управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність;

- з 02.10.2007 на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законодавства органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства;

- з 09.06.2009 позивача звільнено за власним бажанням;

- з 26.06.2009 на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство;

- з 23.11.2012 на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення;

- з 08.05.2013 на посаді начальника відділу статистики ведення єдиного реєстру досудових розслідувань.

- 26.03.2014 позивача було звільнено за власним бажанням.

Суд наголошує, що згідно з приписами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення позивачеві пенсії) пенсія може збільшуватись на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку за кожен повний рік роботи понад 10 років саме на посадах прокурорів або слідчих прокурорів.

З вище наведеного вбачається, що після виходу на пенсію позивач пропрацював на посадах прокурора, які дають право на збільшення відсоткового розміру пенсії ще 8 років три місяці та 13 днів.

Таким чином, враховуючи стаж роботи позивача, після виходу на пенсію, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення (8 х 2% = 16%, але не більше 10%, оскільки 80% +10% = 90%, що обмежено приписами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Що стосується перерахунку пенсії без обмеження граничним розмір необхідно зазначити, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-УІ від 08.07.2011 року до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-XII, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям Закону №3668-УІ змін не зазнали.

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Позивачу пенсія була призначена до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 та Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

У відповідності до пункту 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні "Кечко проти України" від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Під час розгляду справи суд також враховує, що Конституційним Судом України у рішеннях від 06.07.1999 №8-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002 та від 11.10.2005 №8-рп/2005 сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20.03.2002 №5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. У рішенні від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третьої статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача, що полягають у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії та про наявність достатніх підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, згідно довідки прокуратури Донецької області від 01.11.2016 №18-57-1844 про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.01.2017, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 72-77, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків від середнього заробітку на підставі довідки прокуратури Донецької області від 01.11.2016 №18-57-1844.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Донецької області від 01.11.2016 №18-57-1844 про фактичну заробітну плату, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.01.2017 з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження граничного розміру пенсії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.