Справа № 440/1188/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1188/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ніценко А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Олійник А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

01.04.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 12.09.2018 №2323 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )";

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняті відповідачем за наслідками перевірки спірні податкові повідомлення-рішення від 18.10.2018 № та № є протиправним, оскільки перевірка позивача проведена без дотримання положень Податкового кодексу України. Зазначає, що поповнення ФОП ОСОБА_1 власними грошовими коштами розрахункового рахунку в установі банку не може розцінюватись як його дохід.

Ухвалою суду від 23.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1188/19. Вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

08.05.2019 відповідач надав до суду відзив (а.с.93-95), в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення: п.292.1 ст.292, пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, а саме занижено дохід платника єдиного податку, отриманий від провадження діяльності за 2016 рік в сумі 415000 грн, що призвело до заниження податкових зобов`язань по єдиному податку за 2016 рік в сумі 20750,00 грн; пп.16.1.2 п.16.1 п.16, ст.16, ст.128 п.6 Господарського кодексу України, а саме порушення ФОП ОСОБА_1 обліку доходів - включення до декларації платника єдиного податку за 2016 рік неправдивих даних. Зазначає, що перевірку проведено з дотриманням строків передбачених Податковим кодексом України. Наголошує, що ФОП ОСОБА_1 подано заяву від 07.11.2017 щодо проведення перевірки у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності. Позивач вносив кошти на особовий рахунок з призначенням платежу "Поворотна фінансова допомога від ОСОБА_1 " у сумі 415000 грн. Однак, відповідно до декларації платника єдиного податку за 2016 рік кошти у розмірі 415000 грн не включено до доходу фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку, хоча дані кошти не повернуті протягом звітного періоду.

17.05.2019 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.123-125), у якій позивач наголосив, що у відзиві залишено поза увагою ту обставину, що позивач вдруге отримав по договору від 20.09.2016 №20-09 з ТОВ "ОШЕР 46" безпроцентну цільову позику у розмірі 415000 грн, яку повернув протягом ІІІ кварталу 2016 року.

27.05.2019 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.132-133), у яких відхиляє доводи позивача. Наголошує, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що кошти в сумі 415000 грн отримані позивачем не від господарської діяльності, позивачем не надано.

Ухвалою суду від 18.06.2019 залишено без розгляду позовну вимогу ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 12.09.2018 №2323 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )".

Ухвалою суду від 16.07.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 04.12.2006 у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець, номер запису про державну реєстрацію 0008548 (податковий номер НОМЕР_1 ).

30.06.2017 внесено запис до ЄДР за №4008548 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Позивач перебув на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та був платником єдиного податку 3 групи.

У період з 13.09.2018 по 19.09.2018 ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017.

За результатами проведеної перевірки складений акт №1277/16-31-13-11-16 від 26.09.2018 (а. с.21-28), яким зафіксовано порушення, окрім іншого:

- п.292.1 ст.292, пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, а саме занижено дохід платника єдиного податку, отриманий від провадження діяльності за 2016 рік в сумі 415000 грн, що призвело до заниження податкових зобов`язань по єдиному податку за 2016 рік в сумі 20750,00 грн;

- пп.16.1.2 п.16.1 п.16, ст.16, ст.128 п.6 Господарського кодексу України, а саме порушення ФОП ОСОБА_1 обліку доходів - включення до декларації платника єдиного податку за 2016 рік неправдивих даних.

В матеріалах справи наявна копія заперечення позивача на акт перевірки, в якому позивач вказує про незгоду із висновками акту №1277/16-31-13-11-16 від 26.09.2018. За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки, ГУ ДФС у Полтавській області його висновки залишені без змін (а.с.29-34).

На підставі акта перевірки відповідачем 18.10.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 25937,50 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями у розмірі 20750,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 5187,50 грн. (а.с.35);

- №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у розмірі 510,00 грн (а.с.35 зворотній бік).

За результатом адміністративного оскарження скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та № - без змін (а.с.37-43).

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість оспорюваних податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.

Щодо правомірності призначення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перевірки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Згідно із приписами ст. 75 Податкового кодексу України: контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульований ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Аналогічні положення містить і п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України у якому зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ініціюється виключно у випадку наявності принаймні однієї з підстав, визначених у статті 78 Податкового кодексу України, та проводиться за умови вручення платникові податків до дати початку перевірки копії наказу про проведення перевірки.

Як свідчать матеріали справи 12.09.2018 начальником ГУ ДФС у Полтавській області прийнято наказ №2323 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 " (а.с.112).

З наявної в матеріалах справи Розписки №681 слідує, що позивач 12.09.2018 отримав повідомлення та копію наказу про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки (а.с.113).

Таким чином, позивач до початку проведення перевірки (13.09.2018) отримав копію наказу, як того вимагає стаття 79 Податкового кодексу України.

Як зазначив представник відповідача та зазначено в наказі від 12.09.2018 №2323, підставою для проведення перевірки є пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Згідно пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Як вже зазначалося, 30.06.2017 внесено запис до ЄДР за №4008548 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать, що 09.11.2017 (вх.№К5095/ФОП від 09.11.2017) позивачем подано до ГУ ДФС у Полтавській області заяву від 07.11.2017 з проханням провести перевірку у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності (а.с.114).

Суд зазначає, що у відповідності до п.п.65.10.8 п.65.10 ст.65 Податкового кодексу України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Позивач є платником єдиного податку 3 групи.

Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду (п.296.3 ст.296 Податкового кодексу України).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп.49.18.2. п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України).

Таким чином, звітним періодом для платників єдиного податку 3 групи є квартал, та подати декларацію за 2015 рік платники податків зобов`язані не пізніше 09.02.2016.

Враховуючи викладене в сукупності, податковим органом правомірно призначено 12.09.2018 та проведено перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017.

Щодо правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та №.

В акті перевірки та відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку за 2016 рік (від 06.02.2017 №), задекларовано суму доходу в розмірі 51916,34 грн. Згідно банківських виписок за особовим рахунком НОМЕР_2 , відкритому у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та НОМЕР_3 , відкритого у ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" наданих ОСОБА_1 у ході проведення перевірки, платником отримано дохід за 2016 рік у сумі 466916,34 грн. Перевіркою правильності визначення податкових зобов`язань по єдиному податку за 2016 рік встановлено його заниження на загальну суму 415000 грн, що в свою чергу призвело до заниження доходу платника єдиного податку.

На переконання відповідача, кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок, який відкрито фізичною особою для здійснення підприємницької діяльності, включається до доходу фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку, з врахуванням вимог статті 292 Податкового кодексу України.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставинами справи, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Положеннями пп. 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що до третьої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Відповідно до п.п.177.1, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.177.3 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

У разі якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб (п.177.6 ст.177 ПК України).

За приписами пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Виключення з переліку доходів, передбачених пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України, закріплені у п. 292.11 ст. 292 цього Кодексу.

Згідно п.п. 3 п. 292.11 ст. 292 Податкового кодексу України до складу доходів платника єдиного податку 1-3 груп не включаються: суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Згідно пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Листом від 25.01.2017 №1420/6/99-99-13-02-03-15 Державна фіскальна служба України та у відповідності із ст. 52 Податкового кодексу України роз`яснила, що відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Правовою основою для отримання поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються ст.ст. 1046 - 1053 Цивільного кодексу України.

Аналогічні роз`яснення надані в Узагальнюючій податковій консультації щодо податкового обліку поворотної фінансової допомоги, затвердженій Наказом Міндоходів від 01.07.14 №367.

Суд зазначає, що дане поняття (поворотна фінансова допомога) використовуються для застосування податкового законодавства.

Водночас за своєю правовою природою такі правовідносини є цивільно-правовими і регулюються главою 71 книги 5 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України "за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості".

Отже, з моменту отримання запозичених коштів позичальник набуває право власності на них і вправі використовувати їх на власний розсуд, в тому числі і для поповнення своїх обігових коштів для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що суми поворотної фінансової допомоги (тобто позики), яка перебуває у власності платника єдиного податку - позичальника строком до 12 місяців не включається до складу доходу, який підлягає оподаткуванню.

Матеріали справи свідчать, що 24.09.2015 між ТОВ "ОШЕР 46" (позикодавець) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір №24-09 безпроцентної цільової позики (а.с.44), за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним в Україні законодавством, зобов`язується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язується прийняти позику, використати за цільовим призначенням і повернути названу позику позикодавцеві у визначений Договором строк. Позикою за Договором є сума коштів у розмірі 415000,00 грн. Цільове призначення позики: обігові кошти підприємницької діяльності. Позика повертається: готівкою у касу позикодавця; у безготівковому порядку через установу банку шляхом переведення відповідних коштів на поточний рахунок позичальника /пункти 1, 3, 4, 8 Договору/.

Кошти у загальному розмірі 415000,00 грн надійшли на рахунок № НОМЕР_4 , що відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та належить позивачу (а.с.46).

Звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.07.2015 по 30.09.2015 (а.с.47) та звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.10.2015 по 31.12.2015 (а.с.48) підтверджено повернення грошових коштів за договором безпроцентної цільової позики №24-09 від 24.09.2015 у загальному розмірі 415000,00 грн.

Також матеріали справи свідчать, що 20.09.2016 між ТОВ "ОШЕР 46" (позикодавець) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір №20-09 безпроцентної цільової позики (а.с.45), за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним в Україні законодавством, зобов`язується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язується прийняти позику, використати за цільовим призначенням і повернути названу позику позикодавцеві у визначений Договором строк. Позикою за Договором є сума коштів у розмірі 415000,00 грн. Цільове призначення позики: обігові кошти підприємницької діяльності. Позика повертається: готівкою у касу позикодавця; у безготівковому порядку через установу банку шляхом переведення відповідних коштів на поточний рахунок позичальника /пункти 1, 3, 4, 8 Договору/.

Кошти у загальному розмірі 415000,00 грн надійшли на рахунок № НОМЕР_4 , що відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та належить позивачу (а.с.49).

Звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.04.2016 по 30.06.2016 (а.с.51), звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.07.2016 по 30.09.2016 (а.с.52-53) та звітом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про дебетові та кредитові операції по рахунку № НОМЕР_4 з 01.10.2016 по 31.12.2016 (а.с.54-55) підтверджено повернення грошових коштів за договором безпроцентної цільової позики №20-09 від 20.09.2016 у загальному розмірі 415000,00 грн.

Отже судовим розглядом встановлено, що позивач на підставі договорів безпроцентної цільової позики №24-09 від 24.09.2015 (415000,00 грн) та №20-09 від 20.09.2019 (415000,00 грн) отримав безпроцентну цільову позику та повернув отримані кошти в період менший ніж 12 місяців.

Таким чином, сума поворотної фінансової допомоги не мала включатись до загального оподатковуваного доходу, тому у позивача був відсутній обов`язок нараховувати, утримувати і сплачувати до бюджету податок із такої суми.

Відтак, твердження контролюючого органу про: заниження позивачем доходу платника єдиного податку отриманого від провадження діяльності за 2016 рік в сумі 415000 грн; включення до декларації платника єдиного податку за 2016 рік неправдивих даних - не відповідає дійсності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на підставі викладеного суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та №.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією від 28.03.2019 (а.с.4).

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4,Полтава,Полтавська область,36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.10.2018 № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко