Справа № 481/569/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 481/569/19
Головуючий в 1 інстанції: Вжещ С.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Мамедова Юсифа Ісмаіл огли, за участю третіх осіб - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режими, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до поліцейського роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Мамедова Юсифа Ісмаіл огли (надалі відповідач), за участю третіх осіб - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №1085439 від 20.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., також просив закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову вказав на відсутність у відповідача належних та допустимих доказів порушення вимог дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 30 т., заборонено», що є порушенням п. 8.4 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, позивачем стверджується, що відповідач позбавив його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року - в задоволені позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 04 липня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що він не скоював адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. Оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленого порядку щодо дослідження доказів, порушенням права на захист. Також зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторін, не повідомивши його про дату, час та місце судового розгляду справи, чим позбавив позивача права на особисту участь у судовому засіданні.

Відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу, посилався на доводи, які узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення від 04 липня 2019 року - без змін.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 84, 85, 86), у зв`язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, постановою серії ЕАВ №1085439 від 20.04.2019 року, винесеною відповідачем за ч. 1 ст. 122 КУпАП на позивача було накладено штраф в розмірі 255 грн. (а.с. 6).

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що позивач 20.04.2019 року о 22:17:48 год. в м. Кривий Ріг на Дніпропетровському шосе 34, керуючи транспортним засобом з причепом, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 30 т., заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку з масою брутто 39080,00 кг, що підтверджено ТТН №84 від 20.04.19 року, чим порушив п.8.4.в ПДР «Порушення вимог заборонних знаків».

Розташування дорожнього знаку 3.15 на Дніпропетровському шосе 34 в м. Кривий Ріг та проїзд транспортного засобу з державним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 підтверджено відеофайлом № НОМЕР_3 _1, в якому на 14 секунді відео зафіксовано дорожній знак 3.15 з позначкою 30 тон та на 54 секунді відео зафіксовано рух транспортного засобу з державним номером НОМЕР_2 та його зупинку. Прилеглих доріг від дорожнього знаку 3.15 до місця зупинки не зафіксовано. На 50 секунді відеозапису під №, наявність дорожнього знаку 3.15 та проїзд під ним підтверджує і сам водій.

На 1 хвилині відеозапису № працівниками поліції знято накладну ТТН №84 від 20.04.2019 року в якій зазначено вагу брутто 39080,00кг.

Не погоджуючись із постановою серії ЕАВ №1085439 від 20.04.2019 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність винесеної ним постанови, оскільки в даному випадку наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.122 КУпАП.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, з таких мотивів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 8.1, п. 8.2, п.п. «в» п. 8.4 ПДР Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, які мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією та поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п.п. 3.15 п. 3 розділу 33 ПДР, до заборонних знаків віднесено знак 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує ... т, заборонено", тобто за цим знаком забороняється рух транспортних засобів, у тому числі їх составів, загальна фактична маса яких перевищує зазначену на знакові.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF FT XF д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом д.н.з. НОМЕР_1 , 20.04.2019 року о 22.17 год. в м. Кривий Ріг по вул. Дніпропетровське шосе 34, порушив вимогу дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 30 т., заборонено», а саме: здійснив рух в зоні дії знаку з масою брутто 39080,00 кг, чим порушив п.8.4. «в» ПДР «Порушення вимог заборонних знаків», тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надані відеозаписи № та №, відео файл № 2921_1, з бодікамери - АЕ00060, про що також зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, зазначені відеозаписи оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стосовно твердження апелянта стосовно відеозапису, наданого відповідачем, як недопустимого доказу по справі, колегія суддів зазначає, що з урахуванням дати та часу зафіксованої на відеозйомці, яка співпадає з зазначеною датою та часом в оскаржуваній постанові, дає підстави стверджувати, що факт вчинення заявником адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є в повній мірі доведений відповідачем.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, відповідач оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина 2 статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Так, апелянт вказує про помилковість висновків суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем прав позивача, визначених ст. 268 КУпАП. Проте колегія суддів відхиляє ці доводи за таких підстав.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені у ст. 268 КУпАП.

Згідно вказаної норми права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право:

- знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

- при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження;

- оскаржити постанову по справі.

Зміст ст. 268 КУпАП вказує на те, що зазначені права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 було забезпечено право давати пояснення та надано можливість скористатися правовою допомогою (що вбачається з відеозапису, наданого відповідачем), колегія суддів вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що відповідачем було порушено право на правову допомогу.

Колегія суддів зазначає, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Колегія суддів враховує висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У вказаному рішенні міститься висновок про те, що положення, зокрема ч. 1 ст. 268 КУпАП, є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08 серпня 2015 року були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку. Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Крім того, посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, колегія суддів не бере до уваги та зазначає, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

За таких обставин судова колегія вважає, що докази порушення відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні, а тому висновки суду першої інстанції щодо дотримання інспектором поліції вимог КпАП України при розгляді справи є обґрунтованими, що, з огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо розгляду судом першої інстанції справи за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання, за таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач був повідомлений про дату, час та місце судового засідання призначеного на 31.05.2019 р. та на 26.06.2019 р., що підтверджено довідками про доставку SMS-повідомлень (а.с. 15,30).

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.07.2019 року позивач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив.

Проте матеріали справи не містять відомостей щодо сповіщення позивача про дату, час та місце судового засідання призначеного на 04.07.2019 року (зокрема відомостей щодо направлення повстки про виклик у суд на електронну адресу, зазначену в позові, щодо надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресою вказаною в позові, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному ст. 129 КАС України).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без належного сповіщення позивача про дату, час і місце судового засідання, вказані обставини згідно з п.3 ч.3 ст. 317 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 272, 286, 308, 311, 315, 318, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Мамедова Юсифа Ісмаіл огли, за участю третіх осіб - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режими - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13.08.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.