Справа № 360/1540/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року справа №360/1540/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. у справі № 360/1540/19 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця) за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Луганській області про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Луганській області (далі - відповідач), в якому з урахування уточнення просила: стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 1218,00 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 622,92 грн. та станом на 23.04.2019 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 53651,70 грн., всього 55492,62 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року закрито провадження в адміністративній справі.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до позовних вимог по справі № 812/1010/17 позивач бажав стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Луганській області заборгованості по заробітної плати в сумі 36899,31 грн., компенсацію за невикористану відпустку 3538,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65205,63 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 10375,62 грн., вихідної допомоги у розмірі 3538,32 грн., всього 119557,17 грн. Позовними вимогами у справі № 360/1540/19 є стягнення вихідної допомоги у розмірі 1218 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 622,92 грн., та станом на 23.04.2019 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 53651,70 грн., всього 55492,62 грн. З наведеного вбачається, що предмет (розмір позовних вимог, період нарахування) різниться, а тому застосування п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України в даній справі незаконне.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 по справі № 812/1010/17 був вирішена справа з того самого спору і між тими самими сторонами, яка не була оскаржена в апеляційному порядку, набрала законної сили, що є підставою для закриття провадження у справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 238 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Луганській області в якому просила стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі 1218 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 622,92 грн., та станом на 23.04.2019 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 53651,70 грн., всього 55492,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Державна інспекція сільського господарства в Луганській області у порушення ст.21 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 44, ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача не виплатила всі суми, що належать їй за трудовим законодавством, а саме: заробітну плату за лютий 2015 року, вихідну допомогу. На підставі зазначено позивач просив стягнути вихідну допомогу розраховану на підставі постанови КМУ "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100) у зв`язку з припиненням трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також, позивач, на підставі ч.1 ст.117 КЗпП України, у зв`язку з несплатою при звільненні вищезазначених сум, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні розрахований на підставі Порядку №100 станом на 23.04.2019. Також, позивач, у зв`язку з несплатою при звільненні вищезазначених сум, просив стягнути з відповідача на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 (далі - Порядок № 159).

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач двічі звертався до суду з ідентичними позовними вимогами між тим ж сторонами про тай саме предмет із тих самих підстав.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 по справі № 812/34/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, компенсації витрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, вихідної допомоги залишено без розгляду (а.с. 50-51). Ухвала набрала законної сили 30.03.2017.

Тобто, у справі № 812/34/17 позивач просив стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Луганській області, зокрема, вихідну допомогу, яка є предметом позову у цій справі № 360/1540/19. Також, у зв`язку з несплатою при звільненні належних позивачу сум (у тому числі вищезазначеної допомоги та сум заробітної плати) просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені та компенсацію витрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що є предметом позову у справі № 360/1540/19. При цьому, фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є тотожними.

Зазначене свідчить про тотожність спору у справах №812/34/17 та № 360/1540/19, а саме співпадають підстави позову, предмет позову та сторони.

Також, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 по справі № 812/1010/17 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено (а.с. 52-55). Постанова набрала законної сили 02.10.2017.

У вказаній справі № 812/1010/17 позивач просив стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Луганській області заборгованість по заробітній платі в сумі 36899,31 грн., компенсацію за невикористану відпустку 3538,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65205,63 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 10375,62 грн., вихідної допомоги у розмірі 3538,32 грн., всього 119 557,17 грн.

Отже, вказані вимоги включали вимоги про стягнення на підставі ст.21 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 44, ч.1 ст. 116 КЗпП України вихідної допомоги у зв`язку з припиненням трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, розраховану на підставі Порядку № 100, що також є предметом у справі № 360/1540/19. Також, у зв`язку з невиплатою зокрема заробітної плати позивачу за лютий 2015 року та вихідної допомоги просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України та компенсацію витрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 159, що є також предметом позову у справі № 360/1540/19. При цьому, фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є тотожними.

Зазначене свідчить про тотожність спору у справах № 812/1010/17 та № 360/1540/19, а саме співпадають підстави (фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) позову, предмет позову та сторони.

Суд зазначає, що невідповідність заявлених сум до стягнення у справі № 812/1010/17 з сумами у справі № 360/1540/19, не може бути підставою для не застосування положення пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки позивач змінив лише обсяг заявлених позовних вимог, а саме суму цих стягнень, при цьому, підстави (фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) позову, предмет позову та сторони залишаються не змінними.

Враховуючи наведені положення КАС України та зважаючи, що вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про закриття провадження є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі №360/1540/19 та № 812/1010/17, за результатами розгляду якого, рішення суду набрало законної сили, та оскільки такі вимоги заявлені до того ж відповідача, з тих самих підстав, суди першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та висновки суду відповідають обставинам справи, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. у справі № 360/1540/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. у справі № 360/1540/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 13 серпня 2019 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць