Справа № 300/65/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/4912/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, ухвалене суддею Тимощуком О.Л. у м. Івано-Франківську о 10 год. 55 хв. у справі № 300/65/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкових-повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 04.10.2018 року та № від 04.10.2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачу ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на підставі договору від 04 травня 2017 року про припинення зобов`язань за кредитним договором № 010/14-10-416G80 від 20.06.2007 року, прощено основну суму боргу в розмірі 928778,73 грн. Відтак, позивач вважає, що прощена сума боргу, відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, є курсовою різницею та не вважається додатковим благом, яке включається до оподатковуваного доходу.

Проте, на думку позивача, відповідач, при винесенні оскаржених податкових повідомлень-рішень, помилково відніс до додаткового блага різницю між сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеного за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а тому неправомірно прийняв податкові повідомлення-рішення, чим порушив його право не сплачувати податок на доходи фізичних осіб, з суми яка відповідно до норм ПК України не вважається додатковим благом. На думку позивача, порушене право підлягає захисту шляхом скасування податкових повідомлень-рішень № від 04.10.2018 року та № від 04.10.2018 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, ОСОБА_2 Валерій ОСОБА_3 , який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про відмову в задоволенні позову. Таку позицію позивач пояснює тим, що сума курсової різниці відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України , яка становить 648885,45 грн., не вважається додатковим благом та не підлягає оподаткуванню. Однак, суд цієї обставини не врахував, а тому невірно встановив суму, яка підлягає оподаткуванню.

Позиція відповідача зводиться до того, що позивач не подав декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та не сплатив податок на доходи фізичних осіб і військовий збір з отриманого в 2017 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме, суми основного боргу, прощеного ПАТ «Райфайзен Банк Аваль». Тому, відповідач вважає, що у відповідності до положень Податкового кодексу України правомірно нарахував позивачу штрафні санкції та виніс оскаржені податкові повідомлення-рішення.

01 серпня 2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду на електронну адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у заявку з хворобою.

Апеляційний суд вважає, що подане клопотання про відкладення розгляду справи необхідно залишити без задоволення з тих підстав, що заявник, Окрема Ірина не подала жодних доказів на підтвердження заявленої вимоги, а також з тих підстав, що заявник не є учасником справи.

Оскільки, учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули, справу розглянуто у порядку письмового провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 06.09.2018 року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих ОСОБА_1 доходів за 2017 рік за результатами якої складено акт № 751/09-19-13-06/.

В ході проведення перевірки, відповідач встановив порушення позивачем вимог:

- підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого донарахував 167 180,17 грн. податку на доходи фізичних осіб;

- підпункту 49.18.4, пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 ПК України неподання річної декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;

- пункту 1.2 підпункту 1.6 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого донарахував 13 931,68 грн. військового збору.

Наведені порушення, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області виявило на підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних у ГУ ДФС в Івано-Франківській області щодо інформації про отримані доходи та встановлено, що громадянином ОСОБА_1 у 2017 році отримано дохід у вигляді додаткового блага в результаті анулювання основної суми кредитної заборгованості в розмірі 928 778, 73 грн.

З метою підтвердження цієї інформації, відповідач до Львівської обласної дирекції ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» направив запит № 6146/10/09-19-55-02-23 від 22.05.2018 року. У відповідь на вказаний запит, на адресу відповідача надійшов лист від 25.06.2018 року № д6-кбф19-1388, який підтвердив те, що ОСОБА_1 у 2017 році отримав дохід у вигляді анулювання суми кредитної заборгованості в розмірі 928 778,73 грн.

На підставі акта перевірки, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області прийняло:

- податкове повідомлення-рішення № від 04.10.2018 року, яким збільшило суму грошового зобов`язання за військовим збором в сумі 13931,68 та застосувало штрафні (фінансові) санкції в сумі 3482,92 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 04.10.2018 року, яким збільшило суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 167180,17 грн. та застосувало штрафні (фінансові) санкції в сумі 41795,04 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що прощена сума боргу не є курсовою різницею відповідно до норм п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а підлягає оподаткуванню відповідно до підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Суд першої інстанції встановив те, що 04 травня 2017 року ОСОБА_1 та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» уклали договір про припинення зобов`язань за кредитним договором № 010/14-10-416G80 від 20.06.2007 року, відповідно до якого, станом на день укладення договору, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 60 803 дол. США, з яких:

- 35017,30 дол. США заборгованості за основною сумою боргу, що станом на 01.01.2014 року становила 279893,28 грн., а станом на дату підписання договору - 928778, 73 грн.;

- 17439,17 дол. США заборгованість за відсотками;

- 8346, 53 дол. США заборгованість за пенею.

Відповідно до змісту цього договору, відповідач анулював (простив) позивачу основну суму боргу, що станом на дату підписання договору становить 928778, 73 грн.

За встановлених у цій справі обставин, анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 928778,73 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана сума, відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, є додатковим благом платника податку (позивача), яку необхідно включити до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2017 рік.

При цьому, як встановив суд першої інстанції в ході розгляду справи, кредитор (відповідач) повідомив позивача (боржника) про прощення (анулювання) боргу, шляхом укладення відповідного договору, тобто дотримав умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язує обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилені доводи позивача про поширення на анульовану банком суму боргу положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, адже, у даному випадку, відсутні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру відповідно розрахованої курсової різниці), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 року у справі № 26/6896/17.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року в справі № 300/65/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 09.08.2019 року