Справа № 520/11220/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

01 серпня 2019 р.Справа № 520/11220/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання протиправними дії, скасування наказу, визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

10.12.2018 року позивач фізична-особа підприємець ОСОБА_1 (подалі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати дії відповідача Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган ) протиправними та скасувати наказ відповідача № 6423 від 31.08.2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 01.10.2018 року № 6, яким за встановлене порушення п. 5 ч. 8 ст. 257, ст. 280 Митного кодексу України (подалі - МК України), позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 17.681,71 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 14.145,37 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3.536,34 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 01.10.2018 року № 6, яким за встановлене порушення п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України (подалі - ПК України) позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 3.536,35 грн., у тому числі за податковим зобов`язання у розмірі 2.829,08 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 707,27 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на протиправність наказу ГУ ДФС у Харківській області на проведення перевірки, а також незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Заперечуючи проти вимог ФОП ОСОБА_1 у відзиві на позов контролюючий орган зазначає, що ГУ ДФС у Харківській області у спірних правовідносинах діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач вказує, що по всіх контрагентах позивача контролюючим органом встановлено фактичну неможливість здійснення ними власної господарської діяльності через відсутність потужностей та працівників, відсутність ведення належного обліку та не подання податкової звітності, а також фіктивний характер їх діяльності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року (рішення у повному обсязі складено 06.03.2019 року) адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № 6 від 01.10.2018 року та № 6 від 01.10.2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позивач правомірно зазначив в поданій Декларації код товару УКТЗЕД як , тобто як преси. Відтак, відповідач під час винесення спірних податкових повідомлень-рішень від 01.10.2018 року за № 6 та № 6, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу від 31.08.2018 року № 6423 про проведення перевірки, суд зазначив, що спірний наказ є правовим актом індивідуальної дії, який розрахований на певне коло осіб, в ньому встановлений чіткий строк для проведення перевірки, яка була проведена, а тому спірний наказ вичерпав свою дію в часі. Отже, оскаржуваний наказ та дії щодо проведення вказаної перевірки не є такими, що порушують права позивача на час вирішення даної справи по суті.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позовних вимоги, та ухвалити нове, яким задовольнити відхилені вимоги позову.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує, що на підставі оскаржуваного наказу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 , підставою для її проведення слугував лист Волинської митниці ДФС від 30.07.2018 року за № 1944/8/03-70-19-02 про надання інформації за митною декларацією ФОП ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, протиправність дій контролюючого органу полягає у проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України.

В апеляційній скарзі ГУ ДФС у Харківській області просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року в частині, якою судом задоволенні позовні вимоги позивача, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, ГУ ДФС у Харківській області фактично посилається на доводи, наведені ним у заявах по суті в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 , підтвердив позицію, зазначену ним у апеляційній скарзі.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 відповідач ГУ ДФС у Харківській області не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем за митною декларацією від 12.12.2017 року № UА205020/2017/014920 ввезено товар, який за № 3 класифіковано за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі по тесту - УКТЗЕД) за № .

Митна декларація № UА205020/2017/014920 від 12.12.2017 року містить опис товару № 3: «Обладнання для пресування дерев`яних плит, що було у використанні, рік випуску 1989, серійний номер 60811, прес для виготовлення плит LS 25/13 1 комплект. Формування плити відбувається шляхом гарячого пресування досок чи брусків мірних розмірів. Технічні характеристики: Розмір прес-плити 2500*1300 мм, загальна потужність 28 кВТ, максимальний головний тиск 35 тон/6 циліндрів».

В графі 33 товару № 3 митної декларації вказано код даного товару відповідно до УКТ ЗЕД , що відповідає визначенню: преси для виробництва деревостружкових або дерево-волокнистих плит або плит з інших волокнистих матеріалів та інші машини для обробки деревини або пробки: преси. Кодування товару за УКТЗЕД (ГС) здійснено із первинного кодування товару у країні експорту, УКТЗЕД, Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом ДФС України від 09.06.2015 № 401, Закону України «Про митний тариф», МК України /а.с. 9/.

Наказом ГУ ДФС у Харківській області № 6423 від 31.08.2018 року призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 /а.с. 12/.

За результатами проведення документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи складено акт перевірки № 3857/20-40-13-06-07/ НОМЕР_2 від 17.09.2018 року /а.с. 13-17/.

Відповідно до висновків цього акту перевірки, контролюючим органом встановлено наступні порушення позивачем:

- п. 5 ч. 8 ст. 257, ст. 280 МК України в частині невірної класифікації товарів згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні (митне оформлення здійснено у товарній підкатегорії (пільгова ставка ввізного мита 0 %), необхідно було зазначити код товару УКТЗЕД (ставка ввізного мита 5 %), у зв`язку з чим, позивачем занижено податкове зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 14.145,37 грн.;

- п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1. ст. 190 ПК України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку з чим, позивачем занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2.829,08 грн.

На підставі акту перевірки № 3857/20-40-13-06-07/ від 17.09.2018 року ГУ ДФС у Харківській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № 6, яким за встановлене порушення п. 5 ч. 8 ст. 257, ст. 280 МК України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 17.681,71 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 14.145,37 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3.536,34 грн. /а.с. 18/;

- податкове повідомлення-рішення від 01.10.2018 року № 6, яким за встановлене порушення п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 3.536,35 грн., у тому числі за податковим зобов`язання у розмірі 2.829,08 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 707,27 грн. /а.с. 19/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 49 статті 4 МК України визначено, що пропуск товарів через митний кордон України - надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Відповідно до ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ведення УКТ ЗЕД передбачає: відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

Згідно з ч. 1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч. 2 ст. 69 МК України)

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД, яка побудована на основі версії ГС 2012 року та є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 584-VII «Про Митний тариф України».

З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено Пояснення до УКТЗЕД, що побудовані на основі пояснень до ГС версії 2012 року з урахуванням пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, та затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401.

Класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється з урахуванням Основних правил інтерпретації класифікації товарів та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, результатів лабораторних досліджень конкретного товару, інформації про товар розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет.

Відповідно до положень Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року № 584-VII, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Як установлено судовим розглядом, товар, щодо якого ГУ ДФС у Харківській області прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, класифікований позивачем у товарній позиції 8479 згідно з УКТЗЕД: прес для виготовлення плит, формування плит відбувається шляхом гарячого пресування досок чи брусків мірних розмірів.

Згідно назви товарної позиції 8479, до неї включаються машини та механічні пристрої спеціального призначення.

У примітках до цього розділу термін «машина» включає будь-які машини, обладнання, механізми, установки, апарати або пристрої, наведені у товарних позиціях групи 84 або 85.

У разі коли машина (включаючи комбінацію машин) складається з окремих комплектувальних вузлів (незалежно від того, чи розміщені вони окремо чи з`єднані між собою трубопроводами, трансмісійними механізмами, електричними кабелями чи іншими пристроями), призначених для забезпечення одночасного виконання чітко визначених функцій, що включені до однієї з товарних позицій групи 84 або 85, таку машину потрібно класифікувати у товарній позиції, що відповідає визначеній функції.

В поясненнях до цієї товарної позиції зазначено, що до цієї товарної позиції включаються: (С) Машини для обробки дерева або аналогічних матеріалів, наприклад: (1) Барабани для здирання кори, в яких з колод здирається кора під час тертя їх одна об одну. (2) Спеціальні преси для агломерації деревного волокна, деревної тріски, тирси або пробкового пилу. (3) Преси для зміцнення деревини. (4) Машини для просочення дерева під тиском.

Як убачається із технічної інформації підприємства-виробника, оформлену листом від 28.11.2018 року щодо можливості багатофункціонального використання пресу, ввезене позивачем обладнання може бути використане для виконання двох різних функцій: шляхом гарячого пресування досок або брусків мірних розмірів. Отже, ввезене позивачем обладнання є багатофункціональним (універсальним) /а.с. 76/.

Відповідно до останнього абзацу примітки VI «Багатофункціональні машини» до розділу XVI Пояснень до УКТЗЕД зазначено наступне: «Слід пам`ятати, що багатоцільові машини (наприклад, верстати, здатні обробляти метали та інші матеріали, чи діропробивні машини, так само застосовувані в паперової, текстильної, шкіряної, пластмасової та ін. галузях промисловості) повинні класифікуватися відповідно до положень Примітки 7 до групи 84».

Відповідно до примітки 7 до групи 84 Пояснень до УКТЗЕД зазначено наступне: «машина, призначена для виконання більш як однієї функції, класифікується за основною функцією так, якби вона була єдиною, для якої призначена машина.

За умови дотримання положень примітки 2 до цієї групи та примітки 3 до розділу XVI машина, основна функція якої не описана в жодній товарній позиції або в якої жодна з її функцій не є основною, класифікується у товарній позиції 8479, якщо в контексті не зазначено інше. До товарної позиції 8479 також включають машини для виготовлення канатів, тросів або кабелів (наприклад, крутильні, канатно-мотузкові або кабельні машини) з металевого дроту, текстильної пряжі або інших матеріалів чи комбінації таких матеріалів».

Під описом товарної позиції 847930, згідно Пояснень до УКТЗЕД чітко визначено наступний товар: «преси для виробництва деревостружкових або дерево-волокнистих плит або плит з інших волокнистих матеріалів та інші машини для обробки деревини або пробки».

Тобто, вказаний опис відповідає одній з функцій, яку виконує придбане позивачем обладнання - виробництво деревостружкових або дерево-волокнистих плит.

Відповідно до правила ЗБ Основних правил інтерпретації класифікації товарів Пояснень до УКТЗЕД встановлено наступне:

VI. Другий метод стосується тільки: багатокомпонентних товарів, складених з різних компонентів.

Він використовується лише в тому разі, якщо Правило 3 а) не прийнято.

VII. У всіх цих випадках товари повинні класифікуватися так, начебто вони складаються лише з матеріалу чи компонента, що надає їм основної розпізнавальної ознаки в тій мірі, в якій цей критерій застосовний.

Як вбачається з матеріалів справи, основною розпізнавальною ознакою придбаного позивачем обладнання є прес для виготовлення плит, формування плит відбувається шляхом гарячого пресування досок чи брусків мірних розмірів. Таким же чином і в цій ситуації: основний функціонал придбаного позивачем обладнання - універсальний прес гарячого пресування. Все інше - питання підбору додаткових пристроїв: насадка на прес, підбір інших допоміжних пристроїв для використання окремого функціоналу. Проте, сам по собі універсальний прес гарячого пресування як був, так і залишився пресом, а не складальним механізмом.

Ознака саме «гарячого пресування» як така відсутня в описі до товарної позиції 8465, на яку послався відповідач.

Відповідно до Правила ЗВ) :

XII. Коли товари неможливо класифікувати відповідно до Правила 3 а) чи 3 б), їх слід класифікувати в останньої за зростанням кодів товарній позиції, серед тих, які в однаковій мірі прийнятні для розгляду під час класифікації цих товарів.

В поясненнях до товарної позиції 8479 зазначається наступне: до цієї товарної позиції включаються машини, що мають спеціальні (індивідуальні) функції, які: (с) не можуть бути віднесені до жодної конкретної товарної позиції цієї групи, оскільки: (і) вони могли б з рівним успіхом включатися до складу двох або більше інших таких товарних позицій (машини загального призначення).

В такому випадку, згідно з правилом придбаний позивачем товар має бути класифікований в останній за зростанням кодів товарної позиції.

Зміна коду УКТЗЕД відповідачем в такому випадку повинна бути обґрунтованою та підтверджуватись встановленими характеристиками товару, які є визначальними для класифікації товару згідно з вимогами УКТЗЕД.

Крім того, згідно даних електронної митної декларації від 05.12.2017 року № 17ES2289 убачається, що при вивезені позивачем товару з країни відправника, вказаний товар також було класифіковано за кодом /а.с. 11/.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач правомірно зазначив в поданій Декларації код товару УКТЗЕД як , тобто як преси.

За наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області № 6 від 01.10.2018 року та № 6 від 01.10.2018 року.

Суд апеляційної інстанції на підставі приписів ч. 2 ст. 6 КАС України враховує те, що Європейський суд з прав людини у п. 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» вказав на те, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Разом з тим, колегія суддів зауважує про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги позивача про визнання дій ГУ ДФС України в Харківській області, які полягають у видачі протиправного наказу від 31.08.2018 року № 6423 та у проведенні безпідставної документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 31.08.2018 року № 6423 призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ..

Перевірка призначена контролюючим органом на підставі частини другої статті 351 МК України з метою контролю ввезеного товару № 3 на митну територію України самозайнятою особою ОСОБА_1 за митною декларацією від 12.12.2017 року № UА205020/2017/014920 у формі проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товару № 3 через митний кордон.

Колегія суддів зазначає, що в силу приписів пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств ( ч. 1 ст. 351 МК України).

Згідно ч. 2 ст. 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів (ч. 3 ст. 351 МК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що право на призначення та проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок з питань митної справи врегульовано положеннями, зокрема, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, ст. ст. 336, 351 МК України.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те дії ГУ ДФС у Харківській області, що полягають у видачі наказу від 31.08.2018 року № 6423 та проведенні документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 є протиправними.

Водночас, колегія суддів зазначає, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Отже, позовні вимоги суб`єктів господарювання, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому випадку, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до оспорюваної перевірки.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарювання може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених органом державного нагляду при призначенні такої перевірки та її проведенні.

Наказ про призначення перевірки є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав суб`єкта господарювання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що органом державного нагляду (контролю) фактично була реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення її результатів. У цьому випадку оскаржуваний наказ не є таким, що порушує права та інтереси позивача шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Інші доводи апеляційних скарг ГУ ДФС у Харківській області та ФОП ОСОБА_1 висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 09 серпня 2019 року.