Справа № 120/1848/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 серпня 2019 р. Справа № 120/1848/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лояніча В.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Вербицької Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці щодо не врахування йому стажу роботи, для призначення пенсії за віком, а саме:

-періоду роботи в ТВФ Іштар з 01.09.1993 року по 01.11.1997 рік;

-періоду роботи в ТКФ Інфор з 01.02.1999 року по 30.03.2000 рік;

-періоду роботи в СП Вінницька продгрупа з 01.04.2000 року по 01.07.2000 рік;

-періоду роботи в ВАТ Вінницьке АТП 10555 з 24.10.2000 року по 25.12.2001 рік.

Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Також вказаною ухвалою встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.07.2019 року Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Як на підставу для відзиву відповідач зіслався на те, що у трудовій книжці позивача містяться записи, які внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства Соціального захисту України № 58 від 29.07.1993 року.

Ухвалою від 08.08.2019 року суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 09:30 год 25.07.2019 року. Запропоновано ОСОБА_1 надати для огляду в судовому засіданні оригінал трудової книжки та надати інші докази, які можуть підтвердити стаж роботи.

Ухвалою суду від 25.07.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів та оголошено перерву у розгляді справи до 14:00 год 06.08.2019 року.

У судовому засіданні 06.08.2019 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Пояснили, що надана позивачем із заявою про призначення пенсії за віком копія трудової книжки у повній мірі давала можливість встановити страховий стаж. Щодо відсутності відомостей про заявника в даних індивідуальної відомості про застраховану особу, то представник позивача зазначив, що позивач не є суб`єктом подання та формування таких відомостей, а тому на нього не можна покладати негативних наслідків за їх відсутність. Крім цього, звернули увагу суду на те, що відповідач в процесі вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком, повинен максимально сприяти у перевірці періодів страхового стажу, чого у спірній ситуації зроблено не було.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.08.2019 року заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 внесені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а тому не враховувалися при обчислені страхового стажу. Також звернула увагу суду на відсутність відомостей про заявника в даних індивідуальної відомості про застраховану особу в окремі періоди.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

14.02.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця позивача повідомлено, що за результатом розгляду його заяви прийнято рішення від 13.05.2019 року № 64, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

У листі наведено підстави для прийняття вказаного рішення, зокрема звернуто увагу на те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в ТВФ "Іштар" з 01.09.1993 року по 01.11.1997 рік; період роботи в ТКФ "Інфор" з 01.02.1999 року по 30.03.2000 рік; період роботи в СП "Вінницька продгрупа" з 01.04.2000 року по 01.07.2000 рік; період роботи в ВАТ "Вінницьке АТП 10555" з 24.10.2000 року по 25.12.2001 рік, оскільки записи за ці періоди внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Зокрема, у записі про період роботи в ТВФ "Іштар" наявне виправлення в даті прийому на роботу та в даті наказу про прийом на роботу, а запис про прийом на роботу в ТКФ "Інфор" внесено різними чорнилами, відсутній підпис та прізвище відповідальної особи в записі про звільнення, а також за даний період відсутні відомості на заявника в даних індивідуальної відомості про застраховану особу.

Крім того відсутнє прізвище відповідальної особи в записі про звільнення за період роботи в СП "Вінницька продгрупа", а також за цей період відсутні відомості на заявника в даних індивідуальної відомості про застраховану особу. Також дата наказу про звільнення дописано іншим чорнилом в період роботи в ВАТ "Вінницьке АТП 10555", та відсутні відомості на заявника в даних індивідуальної відомості про застраховану особу (а.с.8).

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону від 05.11.1991 №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 7 Закону від 05.11.1991 №1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Статтею 12 Закону від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п.2.4 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

В судовому засіданні оглянуто оригінал трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , у яку внесено, у тому числі, такі записи:

-запис про роботу в ТВФ Іштар з 01.09.1993 року по 01.11.1997 рік;

-запис про прийом на роботу в ТКФ Інфор з 01.02.1999 року по 30.03.2000 рік;

-запис про звільнення з роботи СП Вінницька продгрупа з 01.04.2000 року по 01.07.2000 рік;

-запис про звільнення з роботи ВАТ Вінницьке АТП 10555 з 24.10.2000 року по 25.12.2001 рік;

Оглянувши оригінал трудової книжки, суд зазначає наступне.

Щодо твердження відповідача про виправлення в даті прийому на робота та в даті наказу про прийом на роботу в ТВФ Іштар суд оцінюючи його, виходить із таких мотивів.

Пунктом 2.6 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Судом встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 допущено виправлення в зазначенні дати прийняття на роботу та наказу до ТВФ Іштар, а саме виправлено цифру 1994 рік на 1993 рік, в якому позивача прийнято на роботу.

Суд зазначає, що згідно Інструкції виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Запис, щодо виправлення дати прийняття на роботу та наказу було зроблено та засвідчено підписом уповноваженої особи. Тому вказані виправлення у трудовій книжці позивача внесені у відповідності із нормами Інструкції, а відтак такі виправлення не є підставою для неврахування спірного періоду роботи позивача до періоду страхового стажу.

Також суд критично оцінює рішення відповідача не зараховувати період роботи в ТВФ "Іштар" з 01.09.1993 року по 01.11.1997 рік, з огляду на те, що дата звільнення відповідача з роботи не була виправлена, а тому не зарахування всього періоду, на переконання суд є необґрунтованим.

Щодо твердження відповідача про те, що записи зроблені різними чорнилами в період роботи в ТКФ "Інфор" та ВАТ "Вінницьке АТП 10555" суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як видно з матеріалів справи, підставою для відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу при призначенні пенсії за віком періоду роботи в ТКФ "Інфор" та ВАТ "Вінницьке АТП 10555" слугувало те, що записи у трудовій книжці про прийняття на роботу внесені чорнилом одного із допустимого кольорів, а запис про його звільнення - чорнилом іншого, але також одного із допустимих кольорів.

Оцінюючи доводи відповідача про внесення записів до трудової книжки позивача різними чорнилами і, як наслідок, не врахування періодів роботи до страхового стажу, суд зазначає, що при огляді оригіналу трудової книжки позивача у судовому засіданні встановлено, що усі записи вчинені чорнилами одного із допустимих кольорів (чорного, синього або фіолетового кольорів). А аргументи відповідача про те, що колір чорнила запису про призначення на роботу повинен відповідати кольору чорнила запису про звільнення із роботи не ґрунтуються на нормах Інструкції.

Суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 в справі № 677/277/17, від 24.05.2018 року в справі №490/12392/16-а.

Щодо твердження відповідача про те, що в записах про роботу в ТКФ "Інфор" та СП "Вінницька продгрупа" відсутні підпис та прізвище посадових осіб про звільнення, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

В судовому засіданні було оглянуто оригінал трудової книжки ОСОБА_1 з якої вбачається, що запис про звільнення з ТКФ "Інфор" не містить підпису та прізвища, а запис про звільнення з СП "Вінницька продгрупа" не містить прізвища відповідальної особи.

Суд зазначає, що при внесені вказаних записів формально було допущено певні невідповідності із вимогами Інструкції. Однак, спосіб внесення цих записів, їх порядковість не дає підстав вважати, що мали місце дописування чи інші неправомірні дії з метою штучного (безпідставного) формування стажу позивача. При цьому суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Крім того, судом береться до уваги й той факт, що підприємства у яких позивачем здобуто спірні періоди стажу припинили свою діяльність, що позбавляє його можливості виправлення виявлених формальних недоліків.

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

При прийнятті документів для призначення пенсії органом Пенсійного фонду повинна звертатися особлива увага як на записи періодів роботи, так і на підстави їх проведення, тобто наявність номерів наказів, дат їх видачі. Крім цього, до уваги повинна братися правильність записів прізвища, ім`я та по батькові й їхня подальша зміна. Якщо в трудовій книжці є виправлення, то вони мають бути завіреними в установленому порядку. Відсутність номера та дати видачі наказу про прийняття (звільнення) з роботи, переведення на іншу роботу (особливо це стосується посад, які дають право на пільгову пенсію) або ж виправлення в цих записах, проведених в невстановленому порядку, є підставою для відмови в зарахуванні відповідних періодів до стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Щодо твердження відповідача, про те, що відсутні відомостей позивача в даних індивідуальної відомості про застраховану особу, суд зазначає наступне.

Збирання, оброблення, систематизація та зберігання передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням визначено Положенням про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 (далі Положення № 794).

Згідно п. 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Відповідно до п. 6 Положення № 794 уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" має право:

-своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цього Положення;

-проводити у роботодавців перевірку достовірності поданих відомостей про фізичних осіб, зокрема перевірку фінансових та інших документів, що підтверджують зазначені відомості;

-у встановленому порядку притягати до відповідальності осіб, винних у порушенні строків подання відомостей, а також подання неправдивих відомостей про фізичних осіб;

-видавати у межах своєї компетенції нормативні акти та здійснювати роз`яснення з питань організації персоніфікованого обліку, а також інші права, що випливають із завдань персоніфікованого обліку.

Пунктом 7 Положення № 794 визначено, що уповноважений орган:

-створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб;

-забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат;

-надає фізичним особам відомості про них, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а у разі їх зміни, несвоєчасного надходження страхового збору (внесків), перегляду розміру виплачуваної пенсії, її індексації, зміни умов надання соціальних послуг чи перегляду питання про можливості їх надання - інформує письмово у встановлені строки застраховану особу;

-надає роботодавцям допомогу в організації підготовки відомостей про фізичних осіб.

Згідно п. 10 Положення № 794 роботодавці зобов`язані:

-в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них;

-надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

Відповідно до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 за № 785/25562 (далі Положення № 10-1) реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон від 08.07.2010 № 2464-VI) ст. 14-1 визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Відповідно до ст. 18 Закон від 08.07.2010 № 2464-VI джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад; органів доходів і зборів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

Отже, як вбачається із вищенаведеного, саме органи Пенсійного фонду України (у період здійснення ними цих повноважень) повинні забезпечити належне формування та ведення Реєстру застрахованих осіб, є володільцями цих даних, зокрема і про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Роботодавці повинні сприяти у цьому шляхом подання відомостей про застраховану особу до Пенсійного фонду. Тому, твердження відповідача, про відсутність відомостей позивача в даних індивідуальної відомості про застраховану особу, не можуть бути підставою для обмеження прав останнього на оформлення пенсії за віком, за умови підтвердження його стажу записами у трудовій книжці.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Окрім того, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За наведених обставин, відповідач, як орган до повноважень якого входить прийняття рішень про призначення пенсії, при розгляді заяви позивача, зобов`язаний був відповідно до Порядку № 22-1 витребувати від підприємств, установ, організацій всіх необхідних документів необхідних для з`ясування всіх обставин справи чи має позивач достатній стаж для призначення пенсії в тому рахунку і шляхом проведення перевірок обґрунтованості видачі таких документів.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 13.05.2019 року № 64, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Як наслідок це рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню неврахування періодів стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умови, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача. Тому, з метою захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 , відповідача слід зобов`язати повторно розглянути його заяву від 14.02.2019 року із урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення, про наявність підстав для врахування періодів стажу, які досліджувалися при розгляді цієї справи.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця від 13.05.2019 року № 64, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду в місті Вінниця повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2019 року про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 із Управління Пенсійного фонду в місті Вінниця, за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 512 грн. 27 коп. (п`ятсот дванадцять гривень 27 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036 )

Суддя Богоніс Михайло Богданович