Справа № 300/1261/19
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" серпня 2019 р. справа № 300/1261/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» не надано відповідь на його запит про отримання інформації, а саме: ксерокопій розпорядження відповідача №10-к від 22.02.2019, №13-к від 25.02.2019, журналу вихідної кореспонденції про вручення вказаних розпоряджень та табелю виходу на роботу працівників Вигодської селищної ради за грудень 2018 року. Зазначив, що запитувані документи стосуються безпосередньо позивача.
Відповідач скористався правом на подання (08.07.2019) відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що запитувана позивачем інформація не є публічною, оскільки не є готовим продуктом, створеним при виконанні відповідачем своїх повноважень, а запитувані відомості належать до інформації щодо трудових відносин між відповідачем та його посадовими особами та мають внутрішньовідомчий характер, що в свою чергу унеможливлює надання інформації на запит на підставі та в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації». Таким чином вважає, що Вигодська селищна рада в порядку і спосіб, передбачені чинним законодавством України правомірно відмовила позивачу в задоволенні запиту на інформацію.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 08.04.2019 ОСОБА_1 звернувся із запитом до відповідача, в якому просив відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати письмову інформацію а саме: ксерокопії розпорядження відповідача №10-к від 22.02.2019, №13-к від 25.02.2019, журналу вихідної кореспонденції про вручення вказаних розпоряджень та табель виходу на роботу працівників Вигодської селищної ради за грудень 2018 року.
Виконавчим комітетом Вигодської селищної ради листом за №21 від 11.04.2019 відмовлено в задоволенні запиту позивача на інформацію, оскільки запитувані відомості мають внутрішньовідомчий характер, що в свою чергу унеможливлює надання інформації на запит на підставі та в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Не погоджуючись з даною відмовою позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд врахував таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законом України «Про інформацію» та Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Так, частиною 1 статті 3 Закону України «Про інформацію» встановлено право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Статтею 3 вищевказаного Закону визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 даного Закону одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються в тому числі суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
В ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI зазначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в тому числі у випадках коли розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит та інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Статтею 6 Закону № 2939-VI встановлено види публічної інформації з обмеженим доступом, зокрема: конфіденційна, таємна та службова.
Судом встановлено, що у вищевказаному запиті позивач просить надати йому ксерокопії розпорядження відповідача №10-к від 22.02.2019, №13-к від 25.02.2019, журнал вихідної кореспонденції про вручення вказаних розпоряджень та табель виходу на роботу працівників Вигодської селищної ради за грудень 2018 року.
Так, відповідно до розпорядження виконавчого комітету Вигодської селищної ради №10-к від 22.02.2019 року директора Комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств» ОСОБА_1 28.02.2019 року звільнено із займаної посади у зв`язку з закінченням контракту, пункт 2 статті 36 КЗпП України.
Згідно розпорядження відповідача №13-к від 25.02.2019 до вищевказаного розпорядження внесено зміни та звільнено ОСОБА_1 із займаної посади 01.03.2019.
Статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження сільського, селищного, міського голови.
Відповідно до частини 4 вказаної статті сільський, селищний, міський голова, серед іншого:
призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів;
представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;
видає розпорядження у межах своїх повноважень.
Таким чином, на переконання суду, вказані документи були створені в процесі виконання відповідачем своїх повноважень, а саме повноважень щодо звільнення з посади керівників підприємств комунальної власності - директора Комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств».
Отже враховуючи, що запитувані позивачем розпорядження винесені на підставі статті 42 «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто у межах повноважень сільського голови, посилання відповідача на те, що запитувана інформація не є публічною, оскільки не є готовим продуктом, створеним при виконанні відповідачем своїх повноважень та має внутрішньовідомчий характер, що в свою чергу унеможливлює надання інформації на запит на підставі та в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації» є безпідставними.
Окрім цього суд зазначає, що вказана інформація безпосередньо стосується ОСОБА_1 , як колишнього директора Комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств», якого було звільнено із займаної посади.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 № 2939-VI кожна особа має право, серед іншого: доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.
Згідно частини 3 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
Окрім цього пунктом 1 частини 1 статті 9 даного Закону встановлено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2939-VI документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Однак жодних доказів, які б підтверджували присвоювання запитуваним позивачем документам грифу «для службового користування» відповідачем суду не надано.
В статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» зазначено, що об`єктами захисту є персональні дані.
Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.
Персональні дані, зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, оформленій за формою і в порядку, встановленими Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».
Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом.
Згідно Закону України «Про запобігання корупції», зокрема абзацу 4 частини 1 статті 47, зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об`єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об`єкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.
Внаслідок системного аналізу статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», статті 47 Закону України «Про запобігання корупції» суд вважає, що конфіденційною інформацією є лише такі персональні дані особи, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, її посадових або службових повноважень, як відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України.
В табелі обліку робочого часу працівників, в тому числі Вигодської селищної ради, такі відомості не зазначаються.
Таким чином, на переконання суду, відповідач відмовляючи позивачу у наданні інформації на запит від 08.04.2019 діяв з порушенням вимог чинного законодавства України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що запитувана позивачем інформація у запиті від 08.04.2019 є публічною інформацією, що може бути надана запитувачу, а тому бездіяльність відповідача у наданні такої інформації є протиправною.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № 80 від 10.06.2019 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 768,40 грн., а також позивачем були понесені витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією від 08.06.2019 про прийняття від позивача гонорару в сумі 3000 грн. та актом виконаних робіт від 08.06.2019.
За визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру, акт виконаних робіт з калькуляцією вартості правової допомоги.
Відповідно до акту виконаних робіт, позивачу була надана правова допомога шляхом: підготовки та направлення запиту на інформацію (400 грн.), збирання матеріалів до написання позову (400 грн.), написання адміністративного позову, укомплектування його додатками (2200 грн.) всього на суму 3000,00 грн.
При цьому, на переконання суду, витрати по підготовці та направленні запиту на інформацію не є витратами, пов`язаними з розглядом справи в розумінні ст.134 КАС України, так як подання запиту не свідчить про безумовне виникнення спору в подальшому, а тому не може бути ні підготовкою до розгляду справи, ні збиранням доказів.
Таким чином, у відповідності до квитанції до прибуткового касового ордера, адвокатом та позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 2 600 грн.
Також суд зазначає, що згідно ч.6, 7 ст.134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак, відповідач не зазначив які саме, на його думку, обставини свідчать про не співмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а лише зазначив про необхідність подання позивачем договору про надання правової допомоги, довіреності чи ордеру, які були подані позивачем до позовної заяви.
З огляду на зазначене, враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, суми витрат зі сплати судового збору та на правничу допомогу, підлягають стягненню з Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області в розмірі 3368,40 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області щодо надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 08.04.2019.
Зобов`язати Вигодську селищну раду Долинського району Івано-Франківської області надати публічну інформацію за запитом ОСОБА_1 від 08.04.2019.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.