Справа № 640/19919/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 серпня 2019 року № 640/19919/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком як постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії;

- зобов`язати призначити пенсію за віком ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" згідної поданої заяви від 16.03.2018р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2018р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на те, що має страховий стаж 15 років 10 місяців та 02 дні. Проте відповідач протиправно не призначено пенсію із зменшенням пенсійного віку. Крім того, позивач посилається на статтю 58 Конституції України.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечив.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 03.05.1993р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії.

16.03.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Листом-відповіддю від 24.04.2018 №3419/17 позивача було повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення даного призначення пенсії з огляду на положення статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991р. (в редакції станом на березень 2018 року, далі - Закон № 796-XI) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Отже, зменшення пенсійного віку при виході на пенсію постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи обумовлено періодом проживання на територіях радіоактивного забруднення.

В підпункті 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (в редакції станом на березень 2018 року, далі - Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційних веб-сайтах Головних управлінь Пенсійного фонду України, щодо визначення віку виходу на пенсію чоловіків відповідно до статті 55 Закону №796-XII, чоловіки, які мають право на зниження пенсійного віку у зв`язку з проживанням (роботою) в зоні посиленого радіологічного контролю на 5 років, вік виходу на пенсію становить 55 років. При цьому, відповідно страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, також зменшується на 5 років і становить 20 років.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Управління соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації від 12.03.2018р. №11-06/472, місто Заліщики, Тернопільської області до 31 грудня 2014 року відносилося до 4-ої категорії радіоактивного забруднення території внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно довідки Виконавчого комітету Заліщицької міської ради від 12.03.2018р. №515 ОСОБА_1 дійсно проживав в м. Заліщики з 13.01.1987р. по 09.04.2002р.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , а також визнається як позивачем так і відповідачем, страховий стаж позивача складає 15 років, 10 місяців 02 дні.

За таких обставин суд погоджується з УПФ у м. Києві, що з 01.01.2018р. наявність стажу у 15 років, 10 місяців 02 дні є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 цей суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії зі зменшенням пенсійного віку 15 років не було передбачено такої можливості, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого призначення.

Отже посилання позивача на ст. 58 Конституції України суд вважає необґрунтованим у даному випадку.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 52, 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій