Справа № 644/1907/16-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р. Справа № 644/1907/16-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Склярова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.04.2019, суддя 1 інстанції Шарко О.П., повний текст ухвали виготовлений 18.04.2019, бул. Б. Хмельницького, 32/38, м. Харків, 61099, по справі № 644/1907/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради

про визнання дій та бездіяльності неправомірними,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради ( далі - відповідач, УПСЗНА Індустріального р-ну Харківської міської ради), в якому просила суд визнати дії відповідача неправомірними у зв`язку з позбавленням позивача законного права на отримання повної, своєчасної інформації про призначення субсидії, про можливість її отримання її отримання з листопада 2014 року по квітень 2015 року, про попереджувальні міри стосовно припинення її виплати відповідно діючих нормативних документів; зобов`язати відповідача відновити нарахування субсидії з листопада 2015 року по березень 2016 року, відновити строк для погашення заборгованості.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 залишено без розгляду адміністративний позов.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, незаконність та порушення права на судовий захист, просив скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що під час розгляду справи в Орджонікідзевському суді та після передачі справи до Фрунзенського районного суду м. Харкова вона сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки та відвідувала судові засідання. В зв`язку з хворобою не могла прибути в судові засідання, про що надавала до суду довідки та по можливості намагалась повідомити суд.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.04.2019, відкрито провадження у справі № 644/1907/16-а, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

19 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та зазначив, що ОСОБА_1 у судові засідання не з`являлась, дана справа була залишена без розгляду у травні 2018 через повторну неявку ОСОБА_1 у судове засідання і в квітні 2019 з аналогічних підстав, а тому вважає, що ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова є такою, що відповідає нормам чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2019 прийнято до провадження адміністративну справу № 644/1907/16-а та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.02.2019 об 11:00 год.

На адресу ОСОБА_1 була направлена судова повістка про виклик на 14.02.2019 об 11:00 год., яка не була отримана адресатом, про що свідчить поштове повідомлення із вкладенням. (а.с. 10-11 т. 4)

Згідно довідки від 14.02.2019 (а.с. 12 т. 4) справа, призначена на 14.02.2019 об 11:00 год., не слухалася у зв`язку зі знаходженням судді в іншому судовому засіданні, а також зазначено про те, що слухання справи відбудеться 21.03.2019 о 09:30 год.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16 т. 4), ОСОБА_1 20.02.2019 отримала повістку про виклик в судове засідання на 21.03.2019.

Згідно протоколу судового засідання від 21.03.2019 позивач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, у зв`язку з чим справу відкладено до 18.04.2019 0 10:00 год.

На адресу ОСОБА_1 була направлена судова повістка про виклик на 18.04.2019 0 10:00 год., яка не була отримана адресатом, про що свідчить поштове повідомлення із вкладенням. (а.с. 23-24 т. 4)

Згідно протоколу судового засідання від 18.04.2019 позивач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив. Вирішення питання щодо можливості слухання справи без неявки позивача відповідач залишив на розсуд суду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, оскільки позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибув в судові засідання, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Суд апеляційної інстанції дані висновки вважає передчасними, з огляду на наступне.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що необхідною умовою для залишення позовної заяви без розгляду є повторність неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду і відсутність поважних причин такого неприбуття в судове засідання або неповідомлення ним про причини неприбуття, за умови відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205, пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

- належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

- неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

- неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

- відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального закону, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі № 826/10538/17 (провадження № К/9901/54003/18).

Посилання відповідача на повторну неявку позивача у судове засідання у квітні 2019 як на достатню підставу для залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів вважає необгрунтованими та зазначає наступне.

Підставою для залишення позову без розгляду є неявка позивача у судові засідання без поважних причин двічі чи більше разів, проте, з огляду на викладене, у даному випадку, не може йти мова про повторне не прибуття позивача до суду, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, оскільки 14.02.2019 судове засідання не відбулося згідно довідки суду від 14.02.2019. Вперше позивач не з`явився в судове засідання 21.03.2019, а вдруге - у судове засідання 18.04.2019 і саме 18.04.2019 суд залишив позов без розгляду.

Відтак, у суду першої інстанції на день винесення оскаржуваної ухвали про залишення позовної заяви без розгляду не було підстав для залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку з повторним неприбуттям позивача у судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Визначені вище обставини не були взяті до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, на підставі ст.320 КАС України, як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального права, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року по справі № 644/1907/16-а - скасувати.

Справу № 644/1907/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій та бездіяльності неправомірними,зобов`язання вчинити певні дії, направити для продовження розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді І.С. Чалий С.П. Жигилій
Постанова складена в повному обсязі 08.08.2019