Справа № 420/3432/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3432/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

сторін:

представник позивача - Мастістий І . А. (за ордером)

представник відповідача - Ковальчук В.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮНАКС» (65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 1/2) до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65007, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 34) про скасування рішення № 163/03-09 від 12.04.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮНАКС» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому, просить суд:

- Скасувати рішення Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову в розгляді скарги директора ТОВ «ЛЮНАКС» ОСОБА_3 від 19.03.2019р., оформлене Наказом №163/03-09 від 12.04.2019р.

- Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області розглянути скаргу ТОВ «ЛЮНАКС» від 19.03.2019р. по суті.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову Позивачем зазначено, що вважає наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ГТУЮ в Одеській області) №163/03-09 від 12.04.2019р. «Про відмову у розгляді скарги директора ТОВ «Люнакс» ОСОБА_3 від 19.03.2019р.», протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки комісією ГТУЮ в Одеській області відмовлено у розгляді скарги з формальних підстав, які не стосуються самої скарги.

04.07.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 29-34). В обгрунтування зазначено, що Відповідач заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення, Управлінням не перевищено повноважень, які передбачені чинним законодавством, а тому твердження Позивача, є суб`єктивним та таким, що не відповідає дійсності, так як мотиви та підстави прийняття оскаржуваних рішень зазначені у відповідних висновках, а сам наказ повністю відповідає вимогам, що встановлені для такого роду документів інструкціями з діловодства, зокрема, Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5.

Представинк позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

19.03.2019 року ТОВ «Люнакс» звернулось до Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою на дії державних реєстраторів та приватного нотаріуса з вимогою надати правову оцінку діям та рішенням державних реєстраторів та приватного нотаріуса та притягнути винних осіб до відповідальності.

У травні 2019 року ТОВ «Люнакс» було отримано від ГТУЮ в Одеській області лист №5674/08.3-17 від 12.04.2019р. про відмову в розгляді скарги. Додатком до даного листа є Наказ ГТУЮ в Одеській області №163/03-09 від 12.04.2019р. «Про відмову у розгляді скарги директора ТОВ «Люнакс» ОСОБА_3 від 19.03.2019 р.».

Даним наказом відмовлено у розгляді скарги директора ТОВ «Люнакс» ОСОБА_3 від 19.03.2019 р. на рішення, дії та реєстраційні дії, вчинені державним реєстратором Комунального підприємства «Будинок юстиції» Бардаковим Є.В., державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. та Кравцем О.В., приватним нотаріусом ОМНО Дишлевою Т.В. в межах компетенції, без розгляду її по суті відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 34 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», пункту 1 частини восьмої статті 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Не погоджуючись із оскарженим Наказом №163/03-09 від 12.04.2019р., Позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п. 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі - Порядок №1128), для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно з п. 5 Порядку №1128, перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення <…> чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги.

Згідно з п.7 Порядку №1128, у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Згідно з п. 8 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з п.9 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Згідно з п.12 Порядку №1128, за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Висновки суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд не погоджується з рішенням, викладеним у наказі відповідача №163/03-09 від 12.04.2019 р. «Про відмову у розгляді скарги директора ТОВ «Люнакс» ОСОБА_3 від 19.03.2019р.», виходячи з наступного.

Як вбачається із оскаржуваного наказу, як на підставою для відмови у розгляді скарги, Відповідач посилається на пункт 1 частини восьмої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та пункт 1 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до даних приписів Законів, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Суд зазначає, що в оскаржуваному наказі не зазначено, яким саме з вищевикладених вимог, встановлених Законами не відповідає скарга, що подана позивачем.

Як встановлено судом, рішення ГТУЮ в Одеській області у формі наказу було надіслано позивачу супровідним листом №5674/08.3-17 від 12.04.2019р., в якому зазначено, що не засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника.

З викладеного вбачається, що такої підстави для відмови в задоволені скарги, як не засвідчення в установленому порядку копій документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника, не передбачено тими пунктами законів на які посилається відповідач. Таких підстав для відмови у розгляді скарги не передбачено законами.

Крім того, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2017 року, виписка з ЄДРЮО, ФОП та ГФ, договір купівлі-продажу від 26.02.2019 року, копії яких були додані до скарги, не є власними документами скаржника, тому не можуть бути засвідчені як такі, що відповідають оригіналу.

Як зазначив Верховний суд у пункті 35 Постанови від 25.01.2019 року по справі №826/2376/18, «вимоги до оформлення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України, що подається особою, яка вважає, що її права порушено, передбачені пунктами 1-6 ч. 5 ст. 37 Закону №1952-ІУ, тоді як абзац 8 ч. 5 цієї статті визначає, зокрема, вимоги до оформлення доданих до скарги копій документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором.

З огляду на зазначене, відповідач по справі №826/2376/18 дійшов помилкового висновку про те, що саме скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 статті 37 Закону № 1952-ІУ.

Крім того, колегія суддів врахувала, що за приписами ч. 5 ст. 37 Закону №1952-ІУ, вимога про додання до скарги копій документів, які підтверджують факт порушення прав скаржника, не носить обов`язкового характеру, оскільки такі засвідчені копії додаються до скарги лише за їх наявності.

Крім того, суд зазначає, що зазначення причин відмови в задоволені скарги у супровідному листі, жодним чином не доводить правомірність прийнятого рішення, оскільки законами чітко встановлено, що вмотивованим повинно бути саме рішення у формі наказу, а не будь- який інший документ, що надсилається скаржнику за результатами розгляду скарги.

Виходячи з викладеного, суд констатує порушення відповідачем встановленого саме законом порядку розгляду скарги Позивача, що, в контексті з вимогами ч. 2 статті 2 КАС України, свідчить про правомірність заявлених позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийнято не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області розглянути скаргу ТОВ «ЛЮНАКС» від 19.03.2019р. по суті, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Отже, вирішення питань щодо розгляду скарг, належить до дискреційних повноважень відповідача.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року ("Рекомендація R (80)2") під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №815/3799/17, від 21 серпня 2018 року у справі №810/3393/17.

Окрім того, згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу ТОВ «ЛЮНАКС» від 19.03.2019 року, оскільки саме по собі судове рішення про скасування наказу ГТУЮ в Одеській області про відмову в розгляді скарги директора ТОВ «ЛЮНАКС» ОСОБА_3 від 19.03.2019 року, яке оформлене Наказом №163/03-09 від 12.04.2019 року, не відновлює порушеного права позивача.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у розгляді скарги, з тих самих підстав, за яких судом скасовано рішення, оскільки відмова з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Європейський суд з прав людини висловив позицію у справі "Щокін проти України" (рішення від 14.10.2010), у якій дійшов висновку, що "…перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним".

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості рішення, яке оформлене Наказом №163/03-09 від 12.04.2019 року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про скасування рішення Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову в розгляді скарги директора ТОВ «ЛЮНАКС» ОСОБА_3 від 19.03.2019 року, яке оформлене Наказом №163/03-09 від 12.04.2019 року та зобов`язання Відповідача повторно розглянути скаргу ТОВ «ЛЮНАКС» від 19.03.2019 року.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-73, 77, 139, 159, 241-246, 250-251, 263 КАСУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮНАКС» (65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 1/2) до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65007, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 34) про скасування рішення № 163/03-09 від 12.04.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову в розгляді скарги директора ТОВ «ЛЮНАКС» ОСОБА_3 від 19.03.2019 року, яке оформлене Наказом №163/03-09 від 12.04.2019 року.

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області повторно розглянути скаргу ТОВ «ЛЮНАКС» від 19.03.2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮНАКС» (65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 1/2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65007, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 34, ) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.08.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.