Справа № 440/103/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 р.Справа № 440/103/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава) від 14.02.2019 року (повний текст складено 19.02.19 року) по справі № 440/103/19

за позовом ОСОБА_1

до Подільської районної у м. Полтаві ради

про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 18.12.2018 р. "Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 "; визнати протиправним та скасувати рішення від 18.12.2018 р. "Про обрання голови Подільської районної у м. Полтаві ради"; поновити позивача на посаді голови Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання з 19.12.2018 р.; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.12.2018 р. відповідачем на позачерговій сесії прийнято рішення "Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 ". Зазначено, що відповідно до розпорядження від 14.12.2018 р. № 78-ров "Про надання щорічної відпустки" 18.12.2018 р. (на день прийняття оскаржуваного рішення) ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці. Позивач стверджує, що про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо 19.12.2018 р. з інтернет видання "Полтавщина". Також позивач зазначає, що трудову книжку із записом про звільнення ним отримано - 21.12.2018 р. За твердженням позивача, рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 18.12.2018 р. не є обґрунтованим та є таким, що прийнято не у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 р. відмовлено у відкриті провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 18.12.2018 р. "Про обрання голови Подільської районної у м. Полтаві ради".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 440/103/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 обраний на посаду голови Ленінської районної у м. Полтаві ради (а.с. 33).

Рішенням позачергової сесії Подільської районної у м. Полтаві ради від 18.12.2018 р. "Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 " припинено повноваження та звільнено з посади голову Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 .

Вказане рішення прийнято відповідно до вимог ч. 4 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ч. 2 ст. 27 Регламенту роботи Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання(зі змінами), на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 94).

Позивач не погоджуючись із указаним рішенням, звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення від 18.12.2018 р., яким припинено повноваження та звільнено з посади голову Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 , діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В доводах апеляційної скарги позивач по справі, зокрема, послався на те, що відповідачем порушено процедуру скликання позачергової сесії та розгляду на ній питання щодо дострокового припинення повноважень його, як голови районної в місті ради ст.27 Регламенту та вимог ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З приводу наведених доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Статтею 3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493) прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Приписами ч. 1 ст. 20 Закону № 2493 передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

В доводах апеляційної скарги позивач послався на те, що 04.10.2018 р. заступником голови ради Пишкіним В.В. прийнято розпорядження № 9-ра «Про скликання тридцять першої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради» на 01.11.2018 року. На розгляд сесії винесено ряд питань, в тому числі «Про звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради».

Під час проведення першого пленарного засідання 31-ї сесії 7-го скликання 01.11.2018 р. оголошено перерву у зв`язку з тим, що склалася така ситуація, яка унеможливлювала подальше проведення сесії.

У зв`язку з тим, що 01.11.2018 р. на сесії ради питання «Про звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради» не розглянуто, розпорядженням голови ради від 09.11.2018 р. № 11-ра «Про скликання тридцять першої сесії сьомого скликання (другого засідання) Подільської районної у м. Полтаві ради» на 20.12.2018 року скликано друге засідання тридцять першої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради. На розгляд ради винесено питання «Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 ».

Вказане вище, на думку апелянта, свідчить, що на проведення позачергової сесії з тих же самих питань (дострокове припинення повноважень голови ради) підстави були відсутні.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наступні сесії ради (окрім першої) скликаються: сільською, селищною, міською радою, відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районною, обласною - головою відповідної ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч, 6, 7 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті, районної, обласної ради або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається: сільської, селищної, міської ради - секретарем сільської, селищної, міської ради; районної у місті, районної, обласної ради - відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради.

У цих випадках сесія скликається:1) якщо сесія не скликається сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті, районної, обласної ради) у строки, передбачені цим Законом;2) якщо сільський, селищний, міський голова (голова районної у місті, районної, обласної ради) без поважних причин не скликав сесію у двотижневий строк після настання умов, передбачених частиною сьомою цієї статті (частина шоста статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Сесія сільської, селищної, міської, районної у місті ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, а сесія районної, обласної ради - також за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради або голови відповідної місцевої державної адміністрації (частина сьома статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно ч. 9 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у разі якщо посадові особи, зазначені у частинах четвертій та шостій цієї статті, у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у частині сьомій цієї статті, або у разі якщо такі посади є вакантними сесія може бути скликана депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією ради .

Зазначені приписи кореспондуються з Регламентом Подільської (Ленінської) районної в м. Полтаві ради, який затверджений рішенням Ленінської районної у м. Полтаві ради від 17.12.2015 р.

Згідно з положеннями ст. 6 Регламенту наступні сесії районної у місті Полтаві ради скликаються та проводяться головою районної у місті ради, його заступником і особою, яка виконує його обов`язки в міру необхідності, але не менш одного разу на квартал, а з питань земельних відносин один раз на місяць.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Регламенту, Розпорядження про скликання сесії доводиться до відома депутатів, населення, не пізніше як за 20 робочих днів до сесії через офіційний сайт, інформаційний стенд, газету "Полтавський вісник", індивідуально (на електронну адресу), а у виняткових випадках, у тому числі в разі скликання позачергової сесії - не пізніше, як за день до сесії, із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань і проектів рішень, які передбачаються внести на розгляд районної ради, всі проекти рішень позачергових сесій депутати можуть отримати за добу до сесії, в загальному відділі. Всі проекти рішень позачергової сесії розглядати на Погоджувальній раді. Якщо виникає необхідність перенести сесію Подільської районної у м. Полтаві ради на інший день (час) за оголошений в розпорядженні про скликання сесії районної ради - голова районної ради видає розпорядження про перенесення сесії з подальшим оприлюдненням на офіційному веб-сайті Ленінської районної в м. Полтаві ради.

Судовим розглядом встановлено, що на пленарному засіданні 31-ї сесії 7-го скликання 01.11.2018 р. не розглянуто питання порядку денного «Про звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради» .

12 депутатами Подільської районної у м. Полтаві ради складено та надіслано позивачу звернення від 13.11.2018 р. з пропозицією (вимогою) щодо скликання 28.11.2018 р. сесії Подільської районної у м. Полтаві ради для розгляду питання про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 . До пропозиції (вимоги) додано протокол зборів депутатів Подільської районної у м. Полтаві раді від 13.11.2018 р. та проект рішення сесії "Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 .

Листом виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 23.11.2018 р. № 01-16/26 повідомлено депутата Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_12 щодо відсутності можливості для задоволення пропозиції, у зв`язку з невідповідністю пропозиції вимогам ч. 7 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Також повідомлено, що тридцять перша сесія сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради не є закритою.

Також, судом встановлено, що 30.11.2018 р. голові Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 надійшла пропозиція (вимога) від 12 депутатів Подільської районної у м. Полтаві щодо скликання сесії Подільської районної у м. Полтаві ради до 14.12.2018 р. для розгляду 3 питань щодо: дострокового припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1; про обрання голови Подільської районної у м. Полтаві ради. До пропозиції (вимоги) додано протокол зборів депутатів Подільської районної у м. Полтаві раді від 30.11.2018 р. та проект рішення сесії "Про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ОСОБА_1 .

Листом виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 04.12.2018 р. № 01-16/27 повідомлено депутата Подільської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_12 , що для задоволення пропозиції від 30.11.2018 р. необхідно додатково вивчити об`єктивні причини щодо законності та обґрунтованості вимоги про скликання сесії Подільської районної у м. Полтаві ради. Зазначено, що у разі надання заявниками обґрунтованих доказів (належним чином зафіксованих) щодо неправомірності дій голови Подільської районної у м. Полтава ради ОСОБА_1 , розгляд питання про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади ОСОБА_1 стане можливим до проведення другого пленарного засідання 31-ї сесії 7-го скликання Подільської районної у м. Полтаві ради (шляхом складання повноважень за особистою заявою).

Також, листом виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 13.12.2018 р. № 01-16/28 повідомлено депутата Подільської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_12 , що згідно з розпорядженням голови Подільської районної у м. Полтаві ради за № 11-ра від 09.11.2018 р., відповідно до вимог статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", скликано друге пленарне засідання 31 сесії 7-го скликання Подільської у м. Полтаві ради на 20.12.2018 р. о 10:00. Також повідомлено, що скликати вже призначену сесію Подільської районної у м. Полтаві ради не є можливим.

У зв`язку з цим, 15.12.2018 р. рішенням зборів депутатів вирішено скликати позачергову сесію Подільської районної у м. Полтаві ради сьомого скликання 18.12.2018 р. о 10:00 у залі засідань Подільської районної у м. Полтаві ради за адресою: м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 39.Зазначеним рішенням також затверджено наступний порядок денний позачергової сесії Подільської районної у місті Полтаві ради: про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 ; про обрання голови Подільської районної у м. Полтаві ради.

Про прийняте рішення повідомлено позивача надісланням 17.12.2018р. до канцелярії ради листа та поміщенням на дошку оголошень в приміщенні ради вказаної інформації.

З наведених вище обставин вбачається, що після отримання пропозиції не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, така сесія повинна була бути скликана, оскільки це прямо передбачено ч. 7 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". При цьому, колегія суддів зазначає, що приписами цього закону не визначено повноважень, зокрема, голови ради, щодо витребування у депутатів, які звернулися з такою пропозицією, додаткових обґрунтувань щодо необхідності скликання такої сесії чи додаткового вивчення питання щодо обґрунтованості такої вимоги (пропозиції) депутатів ради.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позачергову сесію Подільської районної у м. Полтаві ради було скликано відповідно до порядку, визначеного статтею 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". При цьому, рішення зборів депутатів щодо скликання позачергової сесії Подільської районної у м. Полтаві ради від 15.12.2018 р. розміщено 17.12.2018р. на інформаційному стенді Подільської районної у м. Полтаві ради та передано на адресу позивача через канцелярію ради.

Що стосується посилання апелянта на те, що за результатами розгляду поданих документів встановлено, що протокол від 13.11.2018 р. зборів депутатів Подільської районної у м. Полтаві ради щодо ініціювання внесення пропозиції щодо скликання позачергової сесії Подільської районної у м. Полтаві ради на 28.11.2018 р. не відповідав вимогам ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки не підписаний третиною депутатів ради (відсутній підпис ОСОБА_10 ), колегія суддів зазначає, що в протоколі зборів депутатів дійсно відсутній підпис ОСОБА_10 , але його підпис міститься на пропозиції від 13.11.2018 р., яка надавалася до голови Подільської районної у м. Полтаві ради. Крім того, після розгляду цих документів ані позивачем, ані іншими визначеними Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" особами, не скликалася сесія, а тому відсутність підпису не може слугувати, в цьому випадку, безумовною підставою для визнання факту порушення процедури скликання сесії районної в місті ради.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що пропозиція від 30.11.2018 р., на підставі якої скликано сесію Подільської районної у м. Полтаві ради підписана всіма дванадцятьма депутатами цієї ради, а також підписи цих депутатів містяться і на протоколі зборів від 30.11.2018 р.

Що стосується посилання апелянта на те, що 31-а сесія сьомого скликання не закінчилась, колегія суддів зазначає, що згідно протоколу засідання 31-ї сесії 7 скликання від 01.11.2018 р. перше засідання сесії було закрите і було оголошено перерву, а тому, за наявності підстав, що визначені ч. 7 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у позивача не було перешкод для скликання сесії після надходження відповідної пропозиції від третини депутатів цієї ради.

Що стосується посилання апелянта на те, що його доводи з приводу невідповідності пропозиції депутатів про скликання позачергової сесії вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», залишено судом першої інстанції поза увагою, не досліджено матеріали цих пропозицій та не надано їм оцінку як доказу, що підтверджує порушення процедури скликання позачергової сесії, колегія суддів зазначає, що апелянт не вказав, яким саме вимогам зазначеного вище Закону не відповідали внесені йому пропозиції. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що приписами зазначеного вище Закону не передбачено повноважень, зокрема, голови районної в місті ради, досліджувати матеріали пропозицій та давати оцінку їх обґрунтованості чи необґрунтованості.

Що стосується посилання апелянта на те, що під час прийняття оскаржуваного рішення депутатами ради не наведено жодного обґрунтованого доказу порушення ОСОБА_1 . Конституції України, законів України та незабезпечення здійснення наданих йому повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Разом з тим, зі спірного рішення відповідача від 18.12.2018 р. не вбачається, що підставою для припинення повноважень ОСОБА_1 слугували приписи наведеної вище норми, оскільки такою підставою вказано, зокрема, п. 4 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де зазначено, що у своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради.

Посилання апелянта на порушення вимог ч.2 ст.27 Регламенту в частині не встановлення судом підстав для припинення його повноваження та звільнення, а саме : порушення позивачем Конституції та законів України, прав і свобод громадян та не забезпечення здійснення наданих йому повноважень, колегія суду визнає необґрунтованими, оскільки саме ця норма передбачає , що голова ради може бути звільнений не виключно тільки з зазначених вище підстав.

Судовим розглядом встановлено, що з протоколу № 3 засідання лічильної комісії від 18.12.2018 р. вбачається, що вказане рішення прийнято за результатами таємного голосування "за" - 23 депутата (а.с. 107-108), тобто, оскаржуване рішення прийнято більшістю від загального складу депутатів Подільської районної у м. Полтаві ради.

Що стосується посилання апелянта на те, що в порушення вимог ст.ст. 8, 11 Регламенту ради проект рішення позачергової сесії від 18.12.2018 р. не розглядався на Погоджувальній раді та на постійних, тимчасових контрольних комісіях, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 12 Регламенту рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення питання більшістю депутатів від загального складу ради, що свідчить про те, що обговорення питання, з якого планується прийняття радою рішення, відбувається безпосередньо на її пленарному засіданні, а тому, попередній розгляд питань на Погоджувальній раді обов`язковим не є.

Що стосується посилання апелянта на те, що оскаржуване рішення підписано Головою Подільської районної ради ОСОБА_13 , який на момент прийняття оскаржуваного рішення не був обраний головою ради (та не набув повноважень) у відповідності до норм Конституції України та законів України, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що протокол позачергової сесії підписано ОСОБА_12 , оскільки останній був обраним головуючим на засіданні сесії з числа депутатів. Після припинення повноважень ОСОБА_1 , як голови районної в місті ради, шляхом таємного голосування 18.12.2018 р. ОСОБА_12 обрано головою Подільської районної у м. Полтаві ради, про що свідчить відповідне рішення цієї ради (а.с. 173), що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_12 набув повноважень щодо підписання рішення, яке оспорюється позивачем в межах цієї справи.

Що стосується посилання апелянта на те, що рішенням позачергової сесії Подільської районної у м. Полтаві ради від 18.12.2018 р. «Про обрання голови Подільської районної у м. Полтаві ради» обрано головою ради депутата Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_12 прийняте з порушенням вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Регламенту ради та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», колегія суддів зазначає, що зазначене апелянтом рішення не є предметом розгляду у цій справі, а тому у суду відсутні підстави для надання цьому рішенню правової оцінки.

Що стосується посилання апелянта на те, що в межах спірних правовідносин має місце факт несвоєчасного вручення трудової книжки, що є порушенням ст. 47 КЗпП України та підставою для виплати середньомісячного заробітку за час затримки видачі трудової книжки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог вказаної норми власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки.

Проте, у позовній заяві вимога про стягнення коштів за несвоєчасне вручення трудової книжки не зазначена і судом першої інстанції не розглядалася, а тому цей довід апеляційної скарги не впливає на розгляд справи по суті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку з приводу відсутності порушення відповідачем під час звільнення положень ст. ст. 40, 41 КЗпП України, оскільки позивач 18.12.2018 р. перебував у відпустці, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Положеннями ч. 2 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови.

З наведеного вбачається, що ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачена обов`язкова присутність у раді особи, яку рада має намір звільнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради. Звільнення особи з посади голови ради не має наслідком припинення нею повноважень депутата цієї ради.

В свою чергу, що відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Водночас, у цьому випадку трудові правовідносини припинено з працівником, який перебував на виборній посаді з урахуванням положень ч. 4 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", тому положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюються.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 440/103/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 440/103/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 12.08.2019 року