Справа № 826/15032/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №826/15032/14

адміністративне провадження №К/9901/5254/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року (суддя Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року (колегія у складі суддів: Бєлової Л.В, Гром Л.М., Вівдиченко Т.Р.) у справі № 826/15032/14 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (надалі позивач, Підприємство) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі відповідач, податковий орган) про визнання неправомірною та скасування податкової вимоги щодо сплати авансового внеску з податку на прибуток та рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання податкового органу зарахувати авансові внески при виплаті дивідендів в рахунок авансового внеску з податку на прибуток.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірні рішення є незаконними, створюють негативні наслідки для господарської діяльності позивача як суб`єкта господарювання.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано повністю податкову вимогу від 2 вересня 2014 року №257-11 щодо сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в розмірі 462 969, 49 року та рішення про опис майна у податкову заставу від 3 вересня 2014 року № 16071/10/28-10-25-10 Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників. Зобов`язано Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників зарахувати авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1 084 998, 00 грн, в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, с доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив в зарахуванні авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок щомісячного авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності, в сумі 1 084 998, 00 грн, а відтак податкова вимога від 2 вересня 2014 року № 257-11 та рішення про опис майна у податкову заставу від 3 вересня 2014 року № 16071/10/28-10-25-10 не носять правового підґрунтя.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 8 серпня 2014 року позивачем подано до податкового органу лист № 196-11496/КР щодо зарахування авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, у розмірі 1 084 998, 00 грн, в рахунок щомісячного авансового внеску з податку на прибуток підприємства та фінансових установ комунальної власності за період з серпня по жовтень 2014 року, зокрема: - за серпень 2014 року у розмірі 449 917, 90 грн, - за вересень 2014 року у розмірі 449 956, 00 грн, - за жовтень 2014 року у розмірі 185 124, 10 грн.

За результатами розгляду вказаного листа, відповідач листом від 27 серпня 2014 року № 15705/10/28-10-20-4-20 повідомив про відмову в зарахуванні авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок щомісячного авансового внеску з податку на прибуток підприємств, у зв`язку з тим, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», передбачено фінансування великої кількості соціально важливих соціальних програм, в тому числі й потреби армії та її обороноздатність. Реалізація яких пов`язана з виконанням доходної частини бюджету та напруженістю планових завдань зі збору платежів до загального фонду державного бюджету.

2 вересня 2014 року відповідачем прийнята податкова вимога № 257-11 щодо сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в розмірі 462 969, 49 грн та 3 вересня 2014 року прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 16071/10/28-10-25-10.

Судами попередніх інстанцій на підставі листа податкового органу від 27 серпня 2014 року № 15705/10/28-10-20-4-20 встановлено, що станом на 26.08.2014 року в інтегрованій картці платника податків КП «Київреклама» по податку на прибуток підприємства та фінансових установ комунальної власності (код платежу 11020200) обліковується переплата в сумі 3 333 392, 00 грн, яка утворилася в результаті сплати КП «Київреклама» авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів (том 1 арк. с. 37).

Крім того, як зазначено у вищевказаному листі, сплачені авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів, зазначені у рядку 13.5.2 додатка ЗП до декларації з податку на прибуток за 2013 рік (у сумі 535 500,00 грн) також можуть бути використані на зменшення з податку на прибуток.

Таким чином загальна сума сплаченого авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів за кодом бюджетної класифікації 11020200 складає 3 868 892,00 грн.

Відповідно до підпункту 153.3.2 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Згідно з підпунктом 153.3.4 пункту 153.4 статті 153 Податкового кодексу України, в разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов`язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступного податкового періоду, а при отриманні від`ємного значення об`єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов`язань майбутніх податкових періодів.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо об`єктів нерухомості» від 4 липня 2013 року № 403-VІІ, який набрав чинності 4 серпня 2013 року, до статті 57 Податкового кодексу України внесено зміни.

Зокрема, абзацом 5 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Абзацом 6 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Таким чином, зміни, внесені до Податкового кодексу України, на законодавчому рівні надають платнику податку право на прибуток підприємств зараховувати суму перевищення авансових внесків, сплачених протягом звітного чи попередніх звітних (податкових) періодів у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), над сумою податкових зобов`язань за звітний податковий період, в тому числі ту, що задекларована у рядку 13.5.2 додатка ЗП до рядка 13 річної податкової декларації з податку на прибуток підприємства, в рахунок зменшення податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств під час сплати щомісячних авансових внесків протягом поточного звітного (податкового) періоду.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що у разі якщо сума авансових внесків, сплачених у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), перевищує суму податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, то платник податку може зменшувати суми щомісячних авансових внесків з даного податку, які підлягають сплаті у 2014 році, на суму такого перевищення до повного її погашення.

Абзацом другим пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, визначено, що сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що позивачем на виконання положень абзацу другого пункту 87.1 статті 87 та статті 43 Кодексу, подано відповідно заяву до відповідача.

З у рахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що відповідач безпідставно відмовив в зарахуванні авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок щомісячного авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності,

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачем не зазначено.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року у справі № 826/15032/14 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду