Справа № 320/1261/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1261/19 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

15.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дії Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з частиною першою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII; зобов`язання перерахувати пенсію ОСОБА_1 згідно з частиною першою статті 86 закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова відповідача у перерахунку пенсії є протиправною, оскільки на день звернення із заявою про перерахунок пенсії вже мала стаж роботи на прокурорських посадах понад 13 років 6 місяців та вислугу років понад 23 роки 6 місяців, тому має право на пенсію на умовах, встановлених у частині 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з частиною першою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, зобов`язано Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати пенсію ОСОБА_1 згідно з частиною першою статті 86 закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» умови і порядок перерахунку призначених працівникам прокурати пенсій мають визначатись порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Оскільки такого порядку Уряд не розробив, призначена раніше позивачеві пенсія не може бути перерахована.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 1996 року працює в органах прокуратури, що підтверджується трудовою книжкою.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017, визнано протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно з частиною п`ятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII; зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з частиною п`ятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому судами було встановлено, що станом на 10.02.2017 (день звернення із заявою про призначення пенсії) ОСОБА_1 мала необхідний стаж роботи на посадах прокурорів (13 років), а також страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, після досягнення віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статті 26 вказаного Закону.

Розпорядженням Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області від 14.07.2017 №252521 позивачеві була призначена пенсія за вислугу років із розрахунку 52% місячної заробітної плати за відповідну вислугу років у розмірі 10740,00 грн. (а.с. 88).

Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжувала працювати на посадах в органах прокуратури.

Через зміну місця проживання пенсійну справу ОСОБА_1 було передано до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Рішенням Ірпінського ОУПФУ Київської області позивачеві було визначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII із розрахунку 52% місячної заробітної плати у розмірі 11897,84 грн. (а.с. 112-113).

21 вересня 2018 року позивач звернулась до Ірпінського ОУПФУ Київської області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати призначену їй пенсію у зв`язку із збільшенням тривалості вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

До даної заяви позивачем були додані довідки Генеральної прокуратури України від 03.09.2018 №160-зп про розмір заробітної плати та від 27.08.2018 №11/1-449-18 про тривалість вислуги років (а.с. 140-144).

Відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 27.08.2018 №11/1-449-18 вислуга років, що дає ОСОБА_1 право на пенсію відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, станом на 27.08.2018 становить 23 роки 06 місяців та 09 днів.

Рішенням від 25.09.2018 №11 Ірпінське ОУПФУ Київської області, посилаючись на положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, відмовило позивачеві у призначення пенсії. Вказану відмову відповідач мотивував відсутністю затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій (а.с. 138).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VІІ) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року) вислуги років не менше 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Частиною 2 статті 86 Закону № 1697-VII визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 5 статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Згідно з частиною 8 статті 86 Закону № 1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. (частина 13 статті 86 Закону № 1697-VII)

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що на пенсію на умовах, визначених частиною 1 статті 86 Закону № 1697-VII мають право особи, які у період з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року незалежно від віку безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури і мають вислу років не менше 23 роки 6 місяців, з яких не менше 13 років 6 місяців на посадах прокурорів.

Таким особам пенсія за вислугу років призначається виходячи з 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати.

Особам, які не мають вислуги, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1697-VII на загальних умовах, але мають необхідний стаж роботи на посадах прокурорів пенсія призначається за умови наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсія на умовах, визначених частиною 5 статті 86 Закону № 1697-VII).

Пенсія за вислугу років в такому випадку обчислюється пропорційно до кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років.

Так, особи, які працюють в органах прокуратури мають право на пенсію за вислугою років на загальних умовах: у випадку наявності вислуги років у сукупності зі стажем роботи на посадах прокурорів, тривалість яких визначена у частині 1 статті 86 Закону № 1697-VII, та на спеціальних умовах, передбачених частиною 5 статті 86 Закону № 1697-VII: у випадку відсутності необхідної вислуги років, але за умови наявності необхідного стажу роботи на посадах прокуратури у сукупності зі страховим стажем, що дає право на пенсію за віком у мінімальному розмірі, за умови досягнення певного віку (для чоловіків 57 років, а для жінок віку, що на п`ять років менше за пенсійний вік).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 отримує пенсію, призначену їй на спеціальних умовах (передбачених частиною 5 статті 86 Закону № 1697-VII), як особа, яка станом на день звернення за призначенням пенсії досягла 55 річного віку, а також має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та доданих до неї довідок Генеральної прокуратури України від 03.09.2018 №160-зп про розмір заробітної плати та від 27.08.2018 №11/1-449-18 про тривалість вислуги років вбачається, що звертаючись до Ірпінського ОУПФУ Київської області з вказаною заявою позивач фактично просила призначити їй пенсію за вислугою років на загальних підставах: у зв`язку з набуттям станом на день звернення із заявою про перерахунок пенсії вислуги років понад 23 років 6 місяців, з яких понад 13 років 6 місяців на посадах прокурорів, замість пенсії, призначеної їй відповідно до частини 5 цієї ж статті. При цьому, вона мала право на призначення пенсії за вислугою років на умовах, визначених частиною 1 статті 86 Закону № 1697-VII із розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Однак, зі змісту спірного рішення та доводів апеляційної скарги відповідача вбачається, що заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії відповідач розцінив як заяву про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення.

При цьому, відмовляючи у перерахунку пенсії відповідач виходив з того, що Кабінетом Міністрів України, якому законодавець у частині 20 Закону № 1697-VII делегував повноваження щодо визначення умов та процедури перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, не затвердив відповідного порядку, який би закріплював можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення прокурорів.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що мотиви відмови, викладені в спірному рішенні відповідача, не відповідають змісту та суті заяви позивача про перерахунок пенсії від 21.09.2018, у якій позивач не ставила питання про перерахунок їй пенсії у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення за відповідною прокурорською посадою.

Фактично заява позивача стосувалась зміни підстав для призначення пенсії, а саме призначення їй пенсії за вислугу років з підстав, передбачених у частині 1 статті 86 Закону № 1697-VII, замість пенсії з підстав, встановлених у частині 5 статті 86 Закону № 1697-VII.

Умови та порядок такого перерахунку (переведення з однієї пенсії на іншу у рамках одного закону), зокрема порядок обчислення розміру пенсії, визначені безпосередньо у частинах 1-4 статті 86 Закону № 1697-VII, що виключає можливість посилання на відсутність затвердженого Урядом порядку як на підставу для відмови у здійсненні зазначеного перерахунку.

Таким чином, враховуючи, що перерахунок пенсії, за яким звернулась позивач, не був пов`язаний із зміною (підвищенням) заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, і не стосувався умов чи порядку, що не були визначені безпосередньо у Законі № 1697-VII, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача здійснити позивачеві перерахунок її пенсії з мотивів, викладених у рішенні від 25.09.2018 №11, є протиправною, а позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на вказане всі аргументи апелянта не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Постанову підписано 09.08.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Кузьменко