Справа № 1.380.2019.003203
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003203
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Ярова А. А .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 15.05.2019 № 228-0 про звільнення ОСОБА_1 та припинення державної служби;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного ревізора - інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Сихівського відділення Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03.12.2012 по день звільнення ОСОБА_1 працювала в Сихівському відділенні Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на посаді старшого державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб. 15.05.2019 позивача звільнено з посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» «у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення». Звертає увагу, що підставою для звільнення слугувала постанова Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017 у справі № 464/4372/17, згідно з якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята та застосовано до неї адміністративне стягнення - штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. Звертає увагу, що згідно з ч. 5 ст. 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, відповіді на відзив від 01.07.2019 (вх. № 27576) та додаткових поясненнях, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 23.07.2019 (вх. № 26093), у якому зазначає, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017 у справі № 464/4372/17, яка набрала законної сили 17.07.2017 встановлено, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2016 рік несвоєчасно, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», та визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаним із корупцією. За таких обставин, ГУ ДФС у Львівській області у триденний строк - 15.05.2019 прийнято наказ № 228-О «Про звільнення та припинення державної служби ОСОБА_1 ». Зауважує, що Закон України «Про державну службу» не містить будь-яких застережень про те, що лише за умови призначення рішенням суду додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, позивач може бути звільненим з державної служби з підстав набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Вважає безпідставними твердження позивача про те, що лише за умови проведення службового розслідування та дотримання строків можливо притягнути до відповідальності, оскільки звільнення відбулось не узв`язку із вчиненням позивачем дисциплінарного проступку.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні від 02.08.2019 (вх. № 27747), просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до наказу від 03.12.2012 № 85-О ОСОБА_1 призначено на посаду старшого державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб.

Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Льві 07.07.2017 у справі № 464/4372/17 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї адміністративне стягнення - штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 (вісімсот пятдесят) грн.

Наказом начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 15.05.2019 № 228-О відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Сихівського відділення Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області та припинено державну службу у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення. Підставою для видачі оскарженого наказу зазначено: постанова Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017 у справі № 464/4372/17, скерована листом від 22.04.2019 № 3464/4372/177872/19-Вих/3/464/1529/17.

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач оскаржила його до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон України № 889-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частин 1-3 статті 5 Закону України № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 83 Закону України № 889-VIII державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 даного Закону).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України № 889-VIII підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Таким чином, зазначено нормою визначено особливу - виключну підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

За приписами частини 2 статті 84 Закону України № 889-VIII у випадках, зазначених у пунктах 1 - 4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Тобто вказаним положенням встановлено обов`язок суб`єкта пизначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ (далі - Закон України № 1700-VІІ) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Главою 13-А КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, до яких належить несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (частина перша статті 172-6 КУпАП).

Суд встановив, що ОСОБА_1 на підставі постанови Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017 у справі № 464/4372/17 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 17.07.2017.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03.07.2019 суд відмовив особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017. Апеляційну скаргу на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 172-6 КУпАП, повернуто їй.

Відтак, ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України "Про державну службу" на виконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 07.07.2017 у справі № 464/4372/17, яка набрала законної сили.

Суд зазначає, що статтею 84 Закону № 889 чітко визначено порядок звільнення з посади державного службовця у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Тобто в даному випадку не передбачено проведення службового розслідування щодо наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, в тому числі і відібрання будь-яких пояснень з цього приводу, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду, яким доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, що унеможливлює подальше проходження державної служби.

Отже, наявність такої підстави втрати права на державну службу як набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення не надає суб`єкту призначення (роботодавцю) права діяти на власний розсуд, а передбачає, винятково, звільнення, згідно з вимогами статті 84 Закону України № 889.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі № 140/1966/18 (адміністративне провадження № К/9901/10019/19).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо дотримання відповідачем вимоги ч. 3 ст. 65 Закону України "Про державну службу" щодо строків притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає таке.

У даному випадку позивача звільнено у зв`язку із виникненням спеціальної підстави для припинення державним службовцем державної служби, такої як втрата права на державну службу відповідно до пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України № 889-VIII, у зв`язку з чим не передбачено проведення службового розслідування щодо наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, а відтак і застосування строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено судом 16.04.2019 перший заступник ГУ ДФС у Львівській області звернувся до голови Сихівського районного суду м. Львова з повідомленням про те, що станом на 15.04.2019 в ГУ ДФС у Львівській області та у Галицькій ОДПІ відсутні офіційні документи про результати судового розгляду справи стосовно ОСОБА_1 , відомості наявні лише в електронному реєстрі судових рішень.

22.04.2019 Сихівським районним судом м. Львова надіслано на адресу ГУ ДФС у Львівській області завірену копію постанови від 07.07.2017 по справі № 464/4372/17.

Оскаржений наказ виданий Головним управлінням 15.05.2019 з урахуванням вимог частини 2 статті 84 Закону України «Про державну службу».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскарженого наказу діяв обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що передбачений законодавством України, відтак наказ від 15.05.2019 № 228-0 про звільнення ОСОБА_1 та припинення державної служби є правомірним і скасуванню не підлягає.

Що стосується позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді старшого державного ревізора - інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Сихівського відділення Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, то така також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною вимогою від вимоги про визнання наказу від 15.05.2019 № 228-0 протиправним.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності вчинених ним дій та прийняття оскарженого рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 12.08.2019.

Суддя Кедик М.В.