Справа № 460/1592/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Рівне №460/1592/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Рівненської області, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 10 жовтня 2018 року про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку та зобов`язання відповідача призначити позивачу таку пенсію з дня подання ним заяви про призначення пенсії, тобто з 4 жовтня 2018 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи та станом на 1 січня 1993 року прожила в зоні гарантованого добровільного відселення понад три роки, а тому після досягнення віку 54 років він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, листом від 19 листопада 2018 року за № 1682/04-29 відповідач відмовив позивачу в призначені пенсії, мотивуючи це тим, що доданими до заяви документами не підтверджується наявність у нього страхового стажу на рівні 19 років, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах. Позивач, не погоджується з такою відмовою та вважає її протиправною, оскільки, на його думку, за змістом статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для призначення пенсії на умовах вказаної статті достатньо наявності у особи 15 років страхового стажу. При цьому, позивач зауважив, що відповідачем не заперечується наявність у нього страхового стражу на рівні 15 років 4 місяці 6 днів. З огляду на наведене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтував тим, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Доданими позивачем до заяви про призначення пенсії документами підтверджується наявність в останнього страхового стажу на рівні 15 років 4 місяці 6 днів замість необхідних 19 років, а тому права на призначення пенсії на пільгових умовах він не має. Також, відповідач звернув увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки відповідь на його заяву була надана листом від 19 листопада 2018 року за № 1682/04-29, а до суду з вказаним позовом позивач звернувся 3 липня 2019 року. За наведених обставин, просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

3 липня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

8 липня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 липня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

2 серпня 2019 року до суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просив зобов`язати відповідача надати чи надіслати йому копії усіх матеріалів його пенсійної справи, що були додані до відзиву.

6 серпня 2019 року ухвалою суду в задоволенні вказаного вище клопотання позивача відмовлено.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

Позивач має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрації 27 липня 2000 року.

1 лютого 2018 року позивачу виповнилося 54 роки.

4 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

10 жовтня 2018 року відповідачем прийняте рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії. Вказане рішення обґрунтоване тим, що з врахуванням положень статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач набуде права на призначення пенсії на пільгових умовах в разі наявності у нього 19 років страхового стажу. Наданими позивачем документами підтверджується наявність у нього загального страхового стажу на рівні 15 років 4 місяці 6 днів, замість необхідних 19 років, а тому підстави для призначення останньому пенсії на пільгових умовах відсутні.

Листом від 19 листопада 2018 року № 1682/04-29 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини першої статті Закону № 1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058.

Так, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058 у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

За змістом заяв по суті учасниками справи визнаються обставини щодо наявності у позивача права на зниження загального пенсійного віку та відповідного страхового стажу на 6 років відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796, у зв`язку з чим суд не надає правову оцінку таким обставинам.

Повторюючись, суд наголошує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Як зазначено вище по тексту рішення, відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

На таких умовах пенсія призначалася в разі досягнення особою пенсійного віку до 31 грудня 2017 року включно, оскільки абзацом другим частини першої статті 26 Закону № 1058 визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Це означає, що в разі досягнення особою пенсійного віку у період з 1 січня по 31 грудня 2018 року, пенсія такій особі призначається в разі наявності у неї страхового стажу не менше 25 років.

В силу вимог абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796, позивач має право на зменшення загального пенсійного віку та відповідного страхового стажу на 6 років. Тобто, позивач набуде право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 54 роки (60-6=54), в разі наявності у нього 19 років страхового стажу (25-6=19), оскільки пенсійного віку (54 роки) він досягнув у період з 1 січня по 31 грудня 2018 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами в заявах по суті наявність у позивача страхового стажу на рівні 15 років 4 місяці 6 днів, чого не достатньо для призначення йому пенсії на пільгових умовах, визначених абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796.

Таким чином, в ході судового розгляду справи суд прийшов до висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах та дотримання відповідачем вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії.

Твердження позивача про те, що частина перша статті 55 Закону № 796 надає особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, право на призначення пенсії за наявності страхового стажу не менше 15 років, суд вважає помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Аналіз змісту наведеної норми вказує на те, що право на призначення пенсії у відповідної категорії осіб виникає в разі наявності відповідного страхового стажу, тобто на рівні визначеному чинним законодавством. При цьому, вказана норма містить застереження про те, що після зменшення відповідного страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку, він не може становити менше 15 років.

Вказане, на переконання суду, зумовлене тим, що стаття 26 Закону № 1058 до 31 грудня 2017 року включно, встановлювала мінімальний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, на рівні 15 років.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій у спірних правовідносинах, у той час як позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Сарненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач - Сарненське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, м. Сарни, вул. Суворова, 8, ).

Суддя Комшелюк Т.О.