Справа № 440/433/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 р. м. ХарківСправа № 440/433/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Вельбівської сільської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко (повний текст складено 14.05.19) по справі № 440/433/19

за позовом ОСОБА_1

до Вельбівської сільської ради

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вельбівської сільської ради, в якому просив:

- визнати протиправним рішення тридцять другої сесії сьомого скликання Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 03.12.2018;

- зобов`язати надати у власність ОСОБА_1 , як власнику житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку загальною площею 0,2499 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення тридцять другої сесії сьомого скликання Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 03 грудня 2018 року "Про відмову в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язано Вельбівську сільську раду на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо безоплатного надання йому у власність земельної ділянки загальною площею 0,2499 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та не в повній мірі з`ясовано фактичні обставини справи, внаслідок чого суд дійшов неправомірного висновку.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав до Вельбівської сільської ради заяву про безоплатне надання земельної ділянки у приватну власність, у якій просив безоплатно надати йому у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 , загальною площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідач своїм рішенням від 03 грудня 2018 року відмовив гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,2499 га. кадастровий номер НОМЕР_2 на території Вельбівської сільської ради Гадяцького району, так як вищевказаний кадастровий номер виготовлений з порушенням меж земельної ділянки у зв`язку з тим, що в дану земельну ділянку входять землі лісогосподарського призначення.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з того, що спірні правовідносин обумовлені бездіяльністю відповідача щодо вирішення питань, які в силу законодавчих приписів належать до його виключної компетенції як органу місцевого самоврядування, тому законність таких дій (бездіяльності) підлягає перевірці адміністративним судом.

Правильність визначення юрисдикційності спору підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 26.06.2019 у справі № 638/8079/16-а, згідно якої такий спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність.

Відповідно доводи заявника апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі є необгрунтованими.

Судом першої інстанції було правильно враховано приписи статті 12 Земельного кодексу України, згідно яких саме до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Отже, до повноважень відповідача віднесено реалізацію, закріплених статтею 121 Земельного кодексу України прав громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах у розмірі не більше 0,25 гектара.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Частиною шостої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (надалі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу будинку від 01 квітня 2015 року придбав у ОСОБА_2 житловий будинок під номером АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 5 вказаного договору за даними технічної документації житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,2499 га, яка перебуває в комунальній власності Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Згідно інформації наявної в державному земельному кадастрі земельній ділянці площею 0,2499 га розташованій по АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 , форма власності комунальна, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Отже, земельну ділянку, на якій розташований придбаний позивачем будинок сформовано як об`єкти цивільних прав та присвоєно їй кадастровий номер, що свідчить про відсутність необхідності повторного розроблення проектної земельної документації щодо формування такої земельної ділянки.

В той же час, як вбачається зі змісту протоколу тридцять другої сесії сьомого скликання Вельбівської сільської ради, сільський голова ОСОБА_3 стверджував, що земельна ділянка позивача сформована з порушенням меж, оскільки за даними кадастрового плану, наявного у сільській раді, на цій земельній ділянці знаходиться лісовий масив. Землевпорядник сільської ради ОСОБА_4 , виступаючи на сесії, теж підтвердила про виготовлення кадастрового номеру земельної ділянки з порушенням меж без відома посадових осіб сільської ради.

Колегія суддів, оцінюючи таке мотивування відмови позивачу у задоволенні його заяви, констатує його невідповідність змісту акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки затвердженої землевпорядної документації по сформованій земельній ділянці, згідно якого власник земельної ділянки (Вельбівська сільська рада) претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не мала /п. 2 акту/. Вказаний акт підписаний сільським головою А.М. Койло та землевпорядником сільської ради ОСОБА_4 , що спростовує їх висловлювання на засіданні ради.

Щодо листа відділу у Гадяцькому районі головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у від 25 березня 2019 року №144/103-19, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 накладається на контур 104 (ліс). Зазначена інформація суперечить іншому інформативному документу, яким є лист Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства від 28 серпня 2018 року №04-32/1108, згідно якого вказана земельна ділянка не відноситься до земель ДП "ПДЛП" "Полтаваоблагроліс" Гадяцьке агролісництво.

Положенням про Державне агенство лісових ресурсів України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 року № 521 (п.п.4-9 п.4) встановлено, що Держлісагенство відповідно до покладених на нього завдань: здійснює державне управління в галузі ведення лісового і мисливського господарства, а також державного контролю за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо ведення лісового господарства (крім державного контролю з карантину рослин та у сфері захисту рослин); здійснює державне управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду в лісах підприємств, установ і організацій, що належать до сфери його управління; організовує ведення лісовпорядкування та впорядкування мисливських угідь; веде державний лісовий кадастр та облік лісів; здійснює моніторинг лісів; приймає рішення про віднесення лісів до відповідної категорії.

Таким чином, встановити дійсний правовий статус та віднесення земельної ділянки до категорії лісів можливе саме за інформацією отриманою від центрального органу виконавчої влади у даній галузі, тобто з Державного агенства лісових ресурсів України, територіальним органом в Полтавській області якого є Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства.

В той же час, приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог про визнання протиправних дій відповідача щодо відмови у наданні безоплатно у власність земельної ділянки, оскільки відповідач діяв всупереч вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Відновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду не є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, оскільки такий спосіб захисту зумовлений необхідністю забезпечення дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України щодо обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшовши вірних висновків по суті заявлених вимог, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вельбівської сільської ради залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 440/433/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 09.08.2019.