Справа № 803/843/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7064/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року, головуючий суддя - Дмитрук В.В., ухвалена о 16:30 год. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК», в якому просила визнати протиправними наказ від 23.02.2016 року №57 та повідомлення від 04.03.2016 року № 1120, зобов`язати включити ОСОБА_1 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідачем не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не наведено причин, з яких зазначений договір банківського вкладу має ознаки нікчемного правочину. Крім того, відповідач, повідомляючи про нікчемність правочину, не врахував вимоги частини третьої статті 228 ЦК України, відповідно до якої питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що відповідачем не доведено доказів, які б свідчили, що договір банківського вкладу є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Відтак відсутні підстави для визнання його нікчемним.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року, а провадження у справі закрито.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» включити до реєстру вкладників ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року в частині закриття провадження у справі стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним укладеного позивачем договору банківського вкладу - змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови (Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року), в решті судове рішення в цій частині позовних вимог - залишено без змін.

Постанова Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року переглядається апеляційним судом в частині зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» включити до реєстру вкладників ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.01.2016 року між ОСОБА_1 (Вкладник) та ПАТ «АВАНТ-БАНК» (Банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) № Д-Ф/16/1036-02412 на вимогу «Вільні збереження», відповідно до якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок на вимогу № НОМЕР_1 .

29.01.2016 року на рахунок позивача № НОМЕР_1 надійшли грошові кошти в сумі 6 683 доларів США від фізичної особи ОСОБА_2 .

10.12.2015 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову № 878/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

29.01.2016 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову № 44 «Про віднесення ПАТ «АВАНТ-БАНК» до категорії неплатоспроможних».

На підставі даної постанови рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.01.2016 року № 96 у ПАТ «АВАНТ-БАНК» було запроваджено тимчасову адміністрацію з 29.01.2016 до 28.02.2016 року включно.

23.02.2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М. прийнято наказ № 57 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», яким застосовано наслідки нікчемності правочинів щодо таких договорів.

04.03.2016 року за вих. № 1120 позивачу надіслано повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу № Д-Ф/16/1036-02412 від 29.01.2016 року та операцій по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1 , проведених 29.01.2016 року на суму 6 683 доларів США, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та застосування наслідків визнання нікчемності правочину.

25.02.2016 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» та прийнято рішення про ліквідацію Банку.

На підставі даної постанови Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.02.2016 року № 262 «Про початок ліквідації ПАТ «АВАНТ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Із виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року вбачається, що кошти на депозитний рахунок ОСОБА_1 поступили від ОСОБА_2 і по наслідках застосування нікчемності правочину повернуті на його рахунки.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що незалежно від того, в інтересах кого вчиняються такі дії і вчиняються такі правочини, сам факт надання переваг будь-якому кредитору в розумінні даного Закону, що дає можливість відшкодування за рахунок Фонду коштів у сумах більших, ніж це визначено законом, тягнуть за собою визнання такого правочину нікчемним.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі Положення №14), Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою правління НБУ від 01.06.2011 року №174 (далі - Інструкція №174) та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12.11.2003 року №492 (далі - Інструкція №492).

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI визначено, що вкладник фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад-кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно із ч. 2 ст. 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Аналіз зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов`язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що покликання відповідача на положення п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI, як на правову підставу для визнання правочину нікчемним, є необґрунтованими, оскільки відповідачем жодним чином не доведено наявності підстав, за яких правочини відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI є нікчемними.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі №822/1083/17.

При цьому, відповідачем не зазначено, за яких конкретних підстав даний правочин ним віднесено до нікчемних, доказів на підтвердження нікчемності зазначеного правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) відповідачем також не надано, а відтак - суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо зобов`язання включити позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року у справі №803/843/16 в частині зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» включити до реєстру вкладників ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - скасувати та прийняти нову в цій частині, якою адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М. включити ОСОБА_1 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 09.08.2019 року.