Справа № 826/17438/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 серпня 2019 року № 826/17438/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у спрощеному (письмовому)

провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи

адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

24.10.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 06.04.2018 перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням Довідки № 73 від 22.04.2004 про заробітну плату для обчислення пенсії, яка видана ВАТ Київський проектний і науково-дослідний інститут «Радіопроект»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 06.04.2018 перерахунок та виплату пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

В якості підстав позову позивач вказує, що відповідачем протиправно не враховано при обчисленні пенсії період з 01.02.1994 по 31.01.1999 згідно Довідки № 73 від 22.04.2004, виданої ВАТ Київський проектний і науково-дослідний інститут «Радіопроект». Зокрема, позивач зазначає, що 06.04.2018 він звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, правонаступником якого з 27.04.2018 є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; з 06.04.2018 позивачу була призначена пенсія за віком, що підтверджується розпорядженням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.04.2018; при обчисленні пенсії не була врахована Довідка № 73 від 22.04.2004 та було застосовано середню заробітну плату в Україні за 2014, 2015, 2016 роки (3 764,40 грн.); 25.04.2018 позивач звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про обчислення пенсії за віком з врахуванням довідки № 73 від 22.04.2004, проте 23.05.2018 листом № 7250/02 відповідач повідомив позивача, що стосовно ВАТ Київський проектний і науково-дослідний інститут «Радіопроект» порушено справу про банкрутство, а отже замість вищезазначеної довідки про заробітну плату необхідно надати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за підписом ліквідатора підприємства, а у разі ліквідації підприємства довідку про заробітну плату надає архівна установа; також 23.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про обчислення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 та 2017 роки (5 377,90 грн.); 01.06.2018 листом № 11329/02 відповідач повідомив позивача, що до 07.11.2017 позивач отримував пенсію по інвалідності як науковий працівник відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а тому якщо позивачу 07.11.2017 була призначена пенсія за віком і був застосований показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки (3 764,40 грн.), яку він отримував до 02.02.2018, то й при призначенні пенсії за віком по заяві від 06.04.2018 показник середньої заробітної плати залишається 3 764,40 грн.; відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року; за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв; відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію; враховуючи зазначені положення законодавства України, можна вважати бездіяльність відповідача такою, що вчинена без використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не добросовісно; щодо зміни одного виду пенсії на інший, то Верховний Суд України вже висловлював свою позицію щодо застосування ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зокрема, в постанові від 31.03.2015 по справі № 21-612а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим законом, на інший; у випадку, якщо особа до цього отримувала пенсію за іншим законом, а потім звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії, а не переведення; відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

31.10.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/17438/18 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

21.02.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 суперечать нормам чинного законодавства та заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року; за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв; довідка № 73 від 22.04.2004 не відповідає вимогам додатку № 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зокрема, у ній не зазначено графу наступного змісту «не заперечуємо проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці»; відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією; у позивача відсутні первинні документи про підтвердження нарахування заробітної плати, а саме особових рахунків, відомостей про нарахування та інших документів бухгалтерського обліку про нарахування заробітної плати; відповідно до пп. 3 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; проте, перевірка довідки № 73 від 22.04.2004 неможлива, оскільки підприємство фінансово-господарську діяльність не веде, найманих працівників немає, звіти не надає, зазначені контактні телефони недійсні; до того ж повноваження щодо підписання довідки № 73 від 22.04.2004 є тільки у ОСОБА_2 ; щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки варто зазначити наступне; відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком, 2) пенсія по інвалідності, 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника; відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором; таким чином, пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів; якщо особа має право на декілька видів пенсії, то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, але це буде не призначення, а перехід з виду на вид пенсії; відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %; таким чином, по заяві від 07.11.2017 при призначенні пенсії за віком був застосований показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з розпорядженням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 804452 від 12.04.2018 позивачу була призначена пенсія за віком.

25.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про обчислення пенсії за віком з врахуванням довідки № 73 від 22.04.2004.

23.05.2018 листом № 7250/02 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що перевірка довідки про заробітну плату № 73 від 22.04.2004, виданої за період з лютого 1994 року по січень 1999 року неможлива, оскільки підприємство фінансово-господарську діяльність не веде, найманих працівників не має, звіти не надає, зазначені контактні телефони недійсні. Згідно даних Єдиного державного реєстру з 03.06.2008 порушено справу про банкрутство ВАТ Київський проектний і науково-дослідний інститут «Радіопроект», а отже замість вищезазначеної довідки про заробітну плату необхідно надати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за підписом ліквідатора підприємства, а у разі ліквідації підприємства довідку про заробітну плату надає архівна установа.

23.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про обчислення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2017 роки.

01.06.2018 листом № 11329/02 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, по заяві від 07.11.2017 при призначенні пенсії за віком був застосований показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки - 3 764,40 грн., тому й при призначенні пенсії за віком по заяві від 06.04.2018 середній показник заробітної плати залишається 3 764,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеною позицією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсійних виплат, позивач звернувся із відповідним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17.03.2015 у справі № 21-11а15, від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14 та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018 року у справі № 686/6278/17, від 23.01.2019 у справі № 521/17917/16-а (провадження № К/9901/38377/18), від 15.05.2019 у справі № 343/1009/16-а (провадження № К/9901/7500/18).

Так, щодо нарахування страхових внесків на заробітну плату позивача, то як вбачається з довідки № 73 від 22.04.2004 та матеріалів пенсійної справи позивача, - на всі види виплат нараховані страхові внески.

Щодо зарахування наукового стажу, то відповідно до ряду довідок, які містяться в матеріалах справи, стаж наукової роботи позивача - з 02.04.1973 по 22.07.1996; з 23.07.1996 до 25.11.2002 ВАТ КПНДІ «Радіопроект» наукового статусу не мав.

Проте, в даному випадку ключовим є визначення зарахування періоду з 01.02.1994 по 31.01.1999 до загального стажу роботи позивача, а не наукового. Так, як вбачається з розрахунку стажу № п/с 804452, період з 01.01.1991 по 21.07.1996 зараховано до стажу (науковий працівник в КФ КПНДІ «Радіопроект»), період з 22.07.1996 по 31.12.2003 зараховано до стажу (КДПНДІ «Держрадіопроект»).

Що стосується підтверджень нарахування заробітної плати первинними документами, то варто зазначити, що відповідно до службової записки № 2554 від 20.11.2017 (яка була складена за результатами спроб перевірки довідки № 73 від 22.04.2004 за попередніми заявами позивача про призначення пенсії з урахуванням цієї довідки) встановлено, що провести перевірку довідки про заробітну плату № 73 від 22.04.2004 немає можливості. Підприємство, яке видало довідку, фінансово-господарську діяльність не веде, найманих працівників не має, звіти не надає, зазначені контактні телефони недійсні.

Суд звертає увагу, що наявність самої по собі довідки про заробіток для обчислення пенсії № 73 від 22.04.2004 не є єдиною і безумовною підставою для включення сум заробітку зазначеного періоду для обрахунку пенсії позивача. Якщо органи Пенсійного фонду України не можуть отримати підтвердження нарахування такої заробітної плати за період роботи з 01.02.1994 по 31.01.1999, то і суми заробітку, зазначені в такій довідці, не можуть братися до уваги при встановленні чи перерахунку пенсії.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17 (адміністративне провадження № К/9901/65/17) зазначаючи, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

З аналізу змісту довідки № 73 від 22.04.2004 вбачається, що вона видана на підставі особових рахунків за 1994-1999 роки, проте дані про їх місцезнаходження та адреси, за якими можливо провести перевірку відповідності змісту довідки цим первинним документам відсутні.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Зазначені положення дублюються і ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, встановлено форму довідки про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року, в якій серед іншого має бути вказано про те що: на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок); назви первинних документів, на підставі яких видана довідка; адреса знаходження первинних документів, на підставі яких видана довідка; підприємство, установа або організація не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

З вищенаведеного вбачається, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами із вказівкою на їх назви та місце розташування у відповідній довідці.

Так, довідка № 73 від 22.04.2004 видана значно раніше звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком від 06.04.2018, а тому на момент отримання довідки № 73 вона можливо і відповідала встановленій відповідним нормативно-правовим актом формі.

Проте, як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відбулося 06.04.2018, а тому, на думку суду, звертаючись до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії в 2018 році, позивач мав надати документи, які відповідають вимогам, що встановлені для таких документів станом на час звернення із заявою про призначення пенсії.

Між тим, неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача, однак така обставина не означає, що відповідач має беззаперечно враховувати при призначенні пенсії довідку про заробітну плату, яка не підтверджується жодними документами.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17 (адміністративне провадження № К/9901/65/17).

Суд зауважує, що у зв`язку з неможливістю підтвердження заробітної плати позивача первинними документами, відповідачем правомірно не було враховану довідку № 73 від 22.04.2004 для призначення пенсії за віком.

Натомість, будь-яких інших первинних документів, які б підтверджували нарахування, а крім того й виплату позивачеві зазначених в довідці сум (платіжні відомості тощо), що є необхідною умовою для включення відомостей про заробітну плату до довідки й, відповідно, врахування при обрахунку розміру пенсії, позивачем не надано.

Відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Як встановлено судом, зазначено у службовій записці № 2554 від 20.11.2017 та не заперечується сторонами, Господарським судом м. Києва 03.06.2008 порушено справу про банкрутство ВАТ «КПНДІ «Радіопроект», а 28.05.2008 у справі № 43/409 боржника - ВАТ «КПНДІ «Радіопроект» визнано банкрутом на підставі ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута, підприємницьку діяльність банкрута завершено, строк виконання всіх грошових зобов`язань визнано таким, що настав, припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.

З огляду на зазначене та враховуючи думку суду, що станом на 06.04.2018 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві має подаватися довідка про заробіток за формою, яка має бути чинною на момент подачі, то довідка № 73 від 22.04.2004 не може бути використана відповідачем для призначення пенсії за віком, оскільки вона складена за підписом керівника підприємства та головного бухгалтера. Натомість, як зазначено вище, щодо підприємства було відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута, а повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном припинено. Саме тому, довідка має бути підписана ліквідатором банкрута.

При цьому суд окремо відзначає, що позивач не надав доказів звернення до ліквідатора ВАТ «КПНДІ «Радіопроект» щодо видачі довідки встановленого зразку.

Отже, враховуючи все вищевикладене та за неможливості підтвердження заробітної плати позивача первинними документами, відповідачем правомірно не було враховану довідку № 73 від 22.04.2004 для призначення пенсії за віком, саме тому позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 06.04.2018 перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням довідки № 73 від 22.04.2004 про заробітну плату для обчислення пенсії, яка видана ВАТ Київський проектний і науково-дослідний інститут «Радіопроект», не підлягають задоволенню.

Щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (у редакції, що була чинною на момент призначення позивачу пенсії по інвалідності як науковому працівнику у 2003 році) держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної, науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років. Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються у розмірі 80 відсотків заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, що визначається відповідно до статей 65 і 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За кожний повний рік роботи понад стаж, визначений частиною четвертою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, дія Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як умови розрахунку цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 25.09.2018 у справі № 336/2004/17 (адміністративне провадження № К/9901/35093/18).

Суд акцентує увагу на тому, що порядок обчислення, призначення, виплати, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший наукових працівників здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Оскільки в Законі України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на пенсію по інвалідності (Закон України 1977-XII від 13.12.1991) та в редакції, чинній на момент звернення із заявою про переведення (Закон України № 848-VIII від 26.11.2015), питання щодо переведення з одного виду пенсії на інший не було врегульоване, а тому в цій частині слід застосовувати правила, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Як вбачається 3 матеріалів справи, вперше ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності як науковому працівнику 18.06.2003 року.

07.11.2017 позивач звернувся до Дарницького відділу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою переведення з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію за віком.

Згідно із розпорядженням № 804452 від 15.11.2017 позивачу було встановлено пенсію за віком.

02.02.2018 позивач звернувся до Дарницького відділу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою переведення з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію по інвалідності для наукового працівника.

06.04.2018 позивач звернувся до Дарницького відділу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою переведення з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію за віком.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 22.12.2015 року у справі № 2-а/199/138/14, від 02.12.2015 у справі № 193/1029/14-а, від 09.06.2015 у справі № 21-550а14, від 31.03.2015 у справі № 21-612а14 та Верховний Суд у постановах від 25.09.2018 у справі № 336/2004/17 (адміністративне провадження № К/9901/35093/18), від 17.04.2018 у справі № 2а/679/181/15 (679/2023/15-а) (адміністративне провадження № К/9901/12122/18).

Також варто акцентувати увагу на абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З логічно-конструктивного аналізу абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що при бажанні особи перейти з пенсії по інвалідності на пенсію за віком має місце саме факт переведення, а не призначення пенсії.

Отже, як бачимо, вперше позивач звернувся до пенсійних органів із заявою про призначення пенсії у 2003 році, а далі мало місце переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, оскільки позивач у 2003 році вже реалізував своє право виходу на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії відповідно до цього Закону. Отже, відповідач правомірно здійснив саме переведення позивача на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши при обчисленні пенсії положення пункту 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Протилежного позивач не довів.

З огляду на все вищевикладене вище, позовна вимога щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, не підлягає задоволенню.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. тhe United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що завданням судочинства є вирішення судом спору з метою ефективного захисту порушеного права.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

З огляду на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко