Справа № 500/1039/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7131/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року (судді Черпенюк О.В., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадженні в м. Тернопіль) у справі №500/1039/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.05.2019 звернулася в суд з позовом до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради в якому просить визнати протиправними дії Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо не розгляду по суті її звернення від 02.04.2019 про надання через Центр надання адміністративних послуг, утворений при Тернопільській міській раді Тернопільського району Тернопільської області, графічних матеріалів на земельну ділянку площею 0,10 га (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд), зобов`язати Виконавчий комітет Тернопільської міської ради розглянути та вирішити по суті її заяву від 02.04.2019, стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року позов задоволено частково.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Тернопільська міська рада подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вказує, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог не оскаржується позивачем, тому згідно із положеннями частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) воно не підлягає апеляційному перегляду.

Апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), а тому відповідно до статті 311 КАС України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 02.04.2019 звернулась до Тернопільської міської ради із заявою, в якій зазначила, що на даний час ще не скористалася правом на отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, а перешкодою для реалізації цього права є відсутність у неї графічних матеріалів на вільну земельну ділянку у місті Тернополі, через це та стан здоров`я (інвалідність ІІ групи з дитинства) вона не може самостійно звернутися до міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки до заяви необхідно додати графічні матеріали. У своїй заяві ОСОБА_1 посилалась на розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через надання адміністративних послуг», яким передбачено, що надання відомостей з Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) здійснюється та реалізовуються через Центри надання адміністративних послуг. З огляду на наведене та керуючись Конвенцію про права осіб з інвалідністю, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991, Законом України «Про звернення громадян», позивачка просила видати їй через Центр надання адміністративний послуг, утворений при Тернопільській міській раді, графічні матеріали на земельну ділянку площею 0,10 га (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд).

До заяви ОСОБА_1 додала копії паспорта та ідентифікаційного номера, посвідчення та довідки МСЕК про встановлення інвалідності ІІ групи, а як свідчить відмітка Тернопільської міської ради таке звернення позивачки отримано 04.04.2019 (аркуш справи 11).

Листом від 12.04.2019 за вих.№5680/08-ф Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив позивачку про розгляд її звернення від 02.04.2019 на підставі статей 118 та 198 Земельного кодексу України та запропоновано для видачі графічних матеріалів земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд звернутись до суб`єктів господарювання (аркуш справи 12).

Відповідно до письмових пояснень позивачки на дату звернення до суду, тобто 06.05.2019 інших листів від Тернопільської міської ради, Виконавчого комітету Тернопільської міської ради не надходило, запитувані документи не надіслані.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтями 5, 7 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII встановлюється, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 10.02.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до статті 12 Закону №2939-VI є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (стаття 13 Закону №2939-VI).

У пункті 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у статті 20 Закону №2939-VI. Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону №2939-VI); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У разі якщо звернення за своїм змістом поєднує предмет регулювання Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», то такий «запит-звернення» повинен розглядатися у відповідних частинах у строки та порядку, передбачені відповідними законами.

Апеляційним судом встановлено, що позивачка звернулась до Тернопільської міської ради із заявою від 02.04.2019, у якій просила видати їй через Центр надання адміністративних послуг Тернопільської міської ради графічні матеріали на вільні земельні ділянки в місті Тернополі площею 0,10 га (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд), з тією метою, щоб в подальшому звернутися до Тернопільської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та додати такі графічні матеріали у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

Так, частина шоста статті 118 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах. До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Таким чином, інформацією про земельні ділянки комунальної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд володіють до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів відповідні виконавчі органи міської ради, розпорядниками якої і після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів вони залишаються, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

У разі відсутності такої інформації у відповідних органах виконавчої влади з урахуванням того, що така інформація може бути вже внесена до Держаного земельного кадастру, а його ведення відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастру), то відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідний запит щодо отримання відомостей про вільні земельні ділянки (а в подальшому і отримання графічних матеріалів) мав бути направлений належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Щодо графічних матеріалів земельних ділянок, які є вільними та можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які й мала намір отримати позивачка звертаючись до Тернопільської міської ради, то їх отримання можливе у вигляді викопіювання земельних ділянок у порядку надання адміністративної послуги (на яку не поширюється положення Закону України «Про доступ до публічної інформації»), про що й зазначала ОСОБА_1 у своїй заяві.

Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» надання відомостей з Державного земельного кадастру у визначених частиною першою статті 38 цього Закону випадках (а саме: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру) може здійснюватися також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України «Про адміністративні послуги», або уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування, які успішно пройшли стажування у сфері земельних відносин та відповідають кваліфікаційним вимогам, зазначеним у частині третій цієї статті.

Тобто отримувати відомості з Державного земельного кадастру можна через центри надання адміністративних послуг.

Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 № 5203-VI суб`єкт надання адміністративної послуги отримує відповідні документи або інформацію без участі суб`єкта звернення на підставі поданих відомостей у заяві, у тому числі шляхом доступу до інформаційних систем або баз даних інших суб`єктів надання адміністративних послуг, підприємств, установ або організацій, що належать до сфери їх управління, або через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Відповідно до частини першої статті 12 цього ж Закону центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що зазначений у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

Центри надання адміністративних послуг утворюються при: 1) Київській міській державній адміністрації; 2) Севастопольській міській державній адміністрації; 3) районній державній адміністрації; 4) районній у місті Києві державній адміністрації; 5) районній у місті Севастополі державній адміністрації; 6) виконавчому органі міської ради міста обласного, республіканського Автономної Республіки Крим значення (частина друга статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги»).

Підпунктом 3 пункту 62 Переліку адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центр надання адміністративних послуг, який є додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.05.2014, № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг», передбачено надання такої адміністративної послуги як викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану).

Отже, відповідний орган виконавчої влади (з додаткових пояснень заявниці слідує, що це відділ земельних ресурсів), у разі якщо він володіє інформацією про вільні земельні ділянки, які можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , мав надати такі відомості про вільні земельні ділянки, та вжити заходів для надання викопіювання таких земельних ділянок, зокрема, запропонувати заявниці уточнити та конкретизувати земельну ділянку, щоб зменшити обсяг запитуваної інформації.

У разі якщо надання такого викопіювання можливе лише через безпосереднє звернення заявниці до відповідного центру надання адміністративних послуг, то надавши відомості про вільні земельні ділянки, які можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відділ земельних ресурсів повинен був це роз`яснити позивачці.

Як вбачається з Положення про Центр надання адміністративних послуг у місті Тернополі, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 20.12.2016 №7/13/41 (оприлюдненого на офіційному веб-сайті Центру надання адміністративних послуг, http://cnap.rada.te.ua/about/documents) Центр надання адміністративних послуг є постійно діючим робочим органом Тернопільської міської ради, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

У разі якщо відомості у відділі земельних ресурсів про вільні земельні ділянки, які можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відсутні, то відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідний запит щодо отримання відомостей про вільні земельні ділянки (а в подальшому і отримання графічних матеріалів) мав бути направлений належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідачі не надали відповіді по суті заяви ОСОБА_1 , а тому вони допустили протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви позивачки та для захисту її прав і інтересів необхідно зобов`язати Тернопільську міську раду, до якої адресована заява ОСОБА_1 , розглянути та вирішити по суті заяву позивачки від 02.04.2019.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, позов слід задовольнити частково, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №500/1039/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль