Справа № 815/3959/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

09 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/3959/17

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Вербицька Н.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду втретє надійшла апеляційна скарга Одеського управління Офісу великих платників ВПП ДФС на зазначене рішення, яким адміністративний позов ДП "Морський торгівельний порт "Южний" задоволено, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга залишенню без руху, з огляду на наступне.

21 грудня 2018 року апелянт вперше звернувся з апеляційною скаргою до суду, у межах строків встановлених КАС України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року апеляційна скарга, у зв`язку із несплатою судового збору, залишена без руху та надано апелянту десятиденний строк усунення недоліків апеляційної скарги. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року задоволено клопотання апелянта та продовжено строк на усунення недоліків, однак апелянтом заявлено клопотання про продовження строку на усунення недоліків.

12 лютого 2019 року ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду відмовлено апелянту у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків, та апеляційна скаргу, у зв`язку із не усуненням недоліків, повернута апелянту.

Копія ухвали про повернення апеляційної скарги направлена апелянту поштою та засобами електронного зв`язку 13 лютого 2019 року.

03 травня 2019 року Одеське управління ОВП ДФС повторно звернулось з апеляційною скаргою.

Повторну подачу апеляційної скарги майже ніж через два з половиною місяці після її першого повернення не можна визнати своєчасною, а тому посилання податкового органу на вчинення усіх можливих та залежних від нього дій для вчасного подання апеляційної скарги суд вважає необґрунтованими.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2019 року повторно подану апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору (суддя Димерлій О.О.) та надано строк на усунення недоліків.

29 травня 2019 року апелянтом, на виконання ухвали, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, в задоволені якого відмовлено ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2019 року та продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення апелянтом отримано ухвалу 14.06.2019 року, та 10 денний строк на усунення недоліків апеляційної скарги закінчився 24 червня 2019 року.

24 червня 2019 року податковим органом знову заявлено клопотання про продовження строку на усунення недоліків, однак ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу Одеського управління офісу великих платників податків ДФС повернуто.

31 липня 2019 року Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС звернулось з апеляційною скаргою втретє, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та платіжним дорученням про сплату судового збору.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апелянт зазначає, що як тільки отримав ухвалу про повернення повторної апеляційної скарги, отримав відповідне фінансування та сплатив судовий збір.

Разом з тим, вперше з апеляційною скаргою податковий орган звернувся 21 грудня 2018 року, а судовий збір за її подачу сплачено 19 липня 2019 року.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, апелянт більше ніж пів року не мав змоги отримати відповідне фінансування на сплату судового збору, через безспірні списання грошових коштів з рахунків Офісу ВПП ДФС.

Однак згідно даних КП "Діловодство спеціалізованого суду", на протязі цього строку Одеським управлінням Офісу ВПП ДФС сплачувався судовий збір у справах № 1540/3759/18 (платіжне доручення від 27.12.2018 року), № 815/2307/18 (платіжні доручення від 27.12.2018 року, 07.06.2019 року), № 815/5067/17 (платіжне доручення від 17.05.2019 року).

Крім того, Офісом ВПП ДФС також сплачувався судовий збір по справам № 1440/1743/18 (платіжне доручення від 28.12.2018 року), № 420/1433/19 (платіжне доручення від 17.05.2019 року).

Наведене спростовує доводи апелянта про неможливість сплатити судовий збір через арешт рахунку Офісу ВПП ДФС.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з державними органами, поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів, тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Та обставина, що вперше ДФС України звернулась з апеляційною скаргою у строк, встановлений статтею 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду справа № 804/2979/17 від 15 травня 2018 року, №822/276/17 від 07 червня 2018 року, від 05.05.2018 у справі № 808/3787/16, від 02.10.2018 у справі № 810/1104/16, від 21 березня 2019 року у справі № 813/7726/14.

Крім того, в постанові по справі № 820/2921/17 від 19 лютого 2019 року Верховний Суд дійшов висновку, що маючи намір добросовісної реалізації належного права на апеляційний перегляд справи, сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору. Відсутність у податкового органу коштів, призначених для сплати судового збору, як і наслідок, невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків не може слугувати поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені в кошторисі такої установи своєчасно та у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період.

Державні органи є рівними перед законом і судом, поряд з іншими учасниками справи, та зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень в апеляційному порядку, та не можуть зловживати наданими їм процесуальними правами.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в ухвалі Верховного Суду по справі № 810/3682/18 від 04 липня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей ЄДРСР, апелянтом не оскаржувались ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги поданої вперше та вдруге в касаційному порядку.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта на висновки Верховного Суду у справі № 808/2489/17, в яких зроблено висновок про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки за обставинами тієї справи перший та другий раз апеляційна скарга поверталась не у зв`язку із несплатою судового збору.

Відтак, попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, вказані у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Доказів наявності непереборних обставин, які б перешкоджали апеляційному оскарженню судового рішення матеріали справи не містять.

Частиною 3 ст.298 КАС України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, апелянту у 10 денний строк необхідно подати до суду клопотання з іншими доказами поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.169,ст.296, 298, 299 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити Одеському управлінню Офісу великих платників податків ДФС у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст.299 КАС України апелянту буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя: Вербицька Н. В.