Справа № 200/9690/19-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 р. Справа№200/9690/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., при секретарі судового засідання Синовят Н.С..,

від представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Григорян Г.Ю., за довір.,

від третьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса перебування: АДРЕСА_2 ; поштова адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 )

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівельників, 32, )

до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а).

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невиконання вимог п.п. 1, 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно до п. 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» направити до органів досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 58007461.

Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження та розгляд справи по суті призначений на 09 серпня 2019 року та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а). В цей же день оголошений повний текст рішення.

В обгрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 805/4738/18-а від 25.09.2018 року бездіяльність Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області по невиплаті пенсії за період з дати припинення визнано протиправною та зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату позивачу пенсії за період з дати припинення та сплатити заборгованість з пенсії.

14.12.2018 року Донецький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 805/4738/18-а. Постановою від 08.01.2019 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 58007461.

Вказує, що відповідно до п. 6 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. Розділом VIII ЗУ «Про виконавче провадження передбачено порядок примусового виконання рішень немайнового характеру. Відповідно до п. 1 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Відповідно до п. 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Відповідно до п. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. Відповідно до абзацу 3 п. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» - у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зазначає, що законодавець чітко визначив імперативними нормами ЗУ «Про виконавче провадження» послідовні дії відповідача, щодо його дій у разі невиконання судового рішення немайнового характеру. Але, станом на 25.07.2019 року відповідач ухиляється від виконання вимог ЗУ «Про виконавче провадження». На адресу позивача не надходить повідомлення про направлення до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та відповідач не виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

На лист позивача від 19.06.2019 року відповідач листом № 13960 від 19.07.2019 року відмовляється виконувати вимоги абзацу 3 п. 3 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

В установлений законом строк відповідачем наданий відзив на адміністративний позов.

В обгрунтування власної позиції відповідач зазначає, що 08.01.2019р. відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №58007461, в якій було зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Постанова була направлена сторонам виконавчого провадження за вихідними номерами №188, 189.

Зазначає, що на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист за вих. №5044/34-1/19 від 15.01.2019р. Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про добровільне виконання рішення суду (26.12.2018) в частині поновлення нарахування пенсії за період з 01 квітня 2017 року згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду про справі №805/4738/18-а. У вказаному листі визначено, що згідно розпорядження від 26.12.2018р. та протоколу стягувачу нараховано пенсію з квітня 2017 року по грудень 2018 року у сумі 102 679,44 грн. Боржник повідомив, що в межах своєї компетенції відповідно до покладених судом зобов`язань виконано рішення суду в повному обсязі, а саме нараховано заборгованість згідно рішення суду до відкриття виконавчого провадження. Фінансування пенсій, а також заборгованості за рішеннями суду, контроль за виплатою проводиться розпорядниками вищого рівня. З січня 2019 року ОСОБА_2 отримує поточну пенсію у сумі 6 591,40 грн. Нараховану суму пенсії у розмірі 102 679,44 грн. Управлінням включено до потреби у коштах на виплату за рішеннями суду та направлено до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для узгодження фінансування сум на виплату за рішеннями суду. Заборгованість по пенсії за період з липня 2016 року по березень 2019 року обліковується та буде виплачена після прийняття окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови № 365.

Також відповідач посилається на правову позицію Першого апеляційного адміністративного суду (постанова від 22.01.2019 по справі № 243/7272/18, постанова від 30.10.2018 по справі № 0540/5651/18-а, постанова від 18.12.2018 по справі № 243/7271/18) та Касаційного адміністративного суду Верховного суду України (постанова від 24.01.2018 по справі № 405/3663/13-а, постанова від 21.02.2018 по справі № 814/2655/14, постанова від 13.06.2018 по справі № 757/29541/14-а) визначено, що відсутність бюджетних асигнувань на виконання рішення суду у державного органу є поважною причиною для його невиконання.

Враховуючи, що виплата пенсії не проведена у зв`язку з відсутністю фінансування, застосування заходів, визначених, ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВДМУ УМВС України в Донецькій області, 21.09.2000р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса перебування: АДРЕСА_2 ; поштова адреса: АДРЕСА_4 , 121 АДРЕСА_5 .

Судом встановлено, що 25 вересня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом винесено рішення у справі № 805/4738/18-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 9-12).

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з дня припинення її виплати.

Зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати.

28 листопада 2018 року рішення суду по справі № 805/4738/18-а за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили та 14 грудня 2018 року у справі виданий виконавчий лист (а.с. 13).

08 січня 2019 року на підставі заяви позивача (від 22.12.2018р.), головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Григорян Г.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58007461 (а.с. 14)

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, виконавче провадження відкрито в частині зобов`язання Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати.

Цією ж постановою боржнику встановлено строк протягом 10 днів для добровільного виконання рішення суду.

19 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження та направити її на адресу стягувача (а.с. 15).

Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області розглянуто зазначену заяву позивача та 19 липня 2019 року надано відповідь за № 13960 (а.с.15, зв. бік).

Зі змісту зазначеного листа вбачається, що державним виконавцем повідомлено позивача про те, що 05.10.2016 року набув чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII та Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV втратив чинність.

Також, відповідачем зазначено, що на відміну від попередньої редакції вказаного Закону, яким передбачались строки здійснення виконавчого провадження, де державний виконавець по рішеннях суду немайнового характеру повинен провести виконавчі дії у двомісячний термін, а по інших виконавчих документах протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, на теперішній час такі строки не передбачено. Крім того, згідно з п. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», визначено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Отже, у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, так як рішення суду не виконано в повному обсязі.

В матеріалах справи наявний лист Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06 лютого 2019 року № 140/К-01-01-08 відповідно до якого зазначено, що поновлення виплати пенсій внутрішньо перемішеним особам відбувається у відповідності до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам за місцем їх проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365.

Також зазначено, що 11 грудня 2018 року до Управління надійшла ухвала Першого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року по справі № 805/4738/18-а та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018, якими зобов`язано Маріупольське ОУПФУ Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії і сплати заборгованість по ній з дня припинення її виплати.

В грудні 2018 року Управлінням було виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі №805/4758/18-а. Здійснено поновлення та нарахування пенсії з 01.04.2017 року. Виплата пенсії відбулась в січні 2019 через відділення АТ «Ощадбанку». В січні 2019 року було виплачено поточний розмір пенсії, який з 01.12.2018 склав 5715,10 гри. Недоотримана пенсія за період з 01.04.2017р. по 31.18.2018р. обліковується в Управлінні у розмірі 102 679.44 грн. та виплачуватиметься згідно з вимогами та на умовах окремого порядку відповідно до п. 15 постанови КМУ від 08.06.2016р. №365. із змінами внесеними постановою КМУ від 25.04.2018 №335 (а.с. 16, 17).

Разом з тим, з наданих відповідачем матеріалів ВП № 58007461 судом встановлено наступне.

08 січня 2019 року на адресу Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду Донецької області направлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58007461 (а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду Донецької області від 15 січня 2019 року № 5044/34-1/19, після отримання Управлінням Пенсійного фонду рішення суду, останнім добровільно було відпрацьовано та нарахована заборгованість у сумі 102679,04 грн., проте, з Державного бюджету України кошти Маріупольському об`єднаному Управлінню Пенсійного фонду України Донецької області до теперішнього часу не надходили (а.с. 28).

Дані обставини підтверджуються витягами з пенсійної справи позивача (а.с. 29, 30).

В матеріалах справи наявна постанова відповідача про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11 лютого 2019 року у розмірі 82,00 гривні (а.с. 31), які сплачені боржником (а.с. 34, 36, 37).

15 квітня 2019 року та 22 квітня 2019 року позивач звернувся до Міністра юстиції України із заявами, в яких просила надати відомості щодо дій, які вчинялись відповідачем в порядку виконання рішення суду по справі № 805/4738/18-а в рамках виконавчого провадження № 58007461 (а.с. 38-40).

Листом від 31 травня 2019 року № 5675/02.2-39/9 позивача повідомлено про те, що 28 травня 2019 року на адресу відділу надійшов лист від Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області за вих. №12063/34-1/19 від 22.05.2019р. в якому боржник повідомив, що Управлінням добровільно виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду, яке набуло чинності 28.11.2018 року. Згідно розпорядження від 07.02.2019р. відновлено нарахування пенсії з 01.04.2017 року. З січня 2019 року, виплата пенсії проводиться щомісячно. Нарахована сума коштів за рішенням суду за період з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року становить 102 679,44 грн. Також зазначено, що виплата пенсії не проведена у зв`язку з відсутністю фінансування, застосування заходів, визначених, ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, винесення постанови про накладення штрафу, є неможливим. Крім того, це є обставиною яка ускладнює виконання рішення суду (а.с. 41-43).

У вказаній відповіді також зазначено, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ст. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у травні 2019 року звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій зазначав, що 28 травня 2019 року на його адресу надійшов лист боржника - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22 травня 2019 року №12063/34-1/19, в якому боржник повідомив, що судове рішення ним виконано, а саме: згідно з розпорядженням Управління від 07 лютого 2019 року з 01 квітня 2017 року відновлено нарахування пенсії; з січня 2019 року проводиться щомісячна виплата пенсії; нарахована сума пенсії за рішенням суду за період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2018 року становить 102 679,44 грн. Також повідомлено, що оскільки фінансування пенсій, а також заборгованості за рішеннями суду та контроль за їх виплатою проводиться розпорядниками вищого рівня, тому нараховану суму пенсії у розмірі 102 679,44 грн. Управлінням включено до потреби у коштах на виплату за рішеннями суду та направлено до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для узгодження фінансування сум на виплату за рішеннями суду.

У зв`язку з наведеним, орган державної виконавчої служби просив замінити спосіб і порядок виконання рішення суду: із зобов`язання поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати на стягнення з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахованої згідно з розрахунком за пенсійною справою №43 заборгованості по пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 102 679,44 грн. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, що ухвалено в даній адміністративній справі відмовлено (а.с. 48-56).

Враховуючи викладене, спірним питанням цієї справи є бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не направлення до органів досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 58007461.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404).

Статтею 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1404 виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до приписів статті 11 Закону № 1404 строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Статтею 13 Закону № 1404 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 зазначеної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 статті 26 Закону № 1404 передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Як вже зазначалось судом, державним виконавцем виконані вище вказані вимоги Закону, а саме 08 січня 2019 року на підставі заяви позивача, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Григорян Г.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58007461 (а.с. 14)

Розділом VIII «ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ НЕМАЙНОВОГО ХАРАКТЕРУ» Закону № 1404 визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Статтею 63 Закону № 1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (п.2 ст.63).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (п.3 ст. 63).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що державний виконавець зобов`язаний:

1. Після спливу 10 денного строку, визначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження, перевірити виконання рішення боржнику;

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець винести постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначити вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередити боржника про кримінальну відповідальність;

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевірити виконання рішення боржником;

4. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вжити заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом № 1404 чітко визначений строк, протягом якого державний виконавець зобов`язаний вчинити чітко визначені цим же Законом дії.

Водночас, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 1 «Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд) Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ураховуючи те, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

За наслідками судового розгляду встановлено, що в грудні 2018 року Управлінням було виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі №805/4758/18-а. Здійснено поновлення та нарахування пенсії з 01.04.2017 року. Виплата пенсії відбулась в січні 2019 через відділення АТ «Ощадбанку».

В січні 2019 року було виплачено поточний розмір пенсії, який з 01.12.2018 склав 5715,10 гри. Недоотримана пенсія за період з 01.04.2017р. по 31.18.2018р. обліковується в Управлінні у розмірі 102 679.44 грн. та виплачуватиметься згідно з вимогами та на умовах окремого порядку відповідно до п. 15 постанови КМУ від 08.06.2016р. №365. із змінами внесеними постановою КМУ віл 25.04.2018 №335 (а.с. 16, 17).

Проте, з Державного бюджету України не виділені кошти на фінансування сум пенсій для виплати, обчислених органами Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про [...] накладення штрафу належать до [...] відповідальності [...] за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії […].

В теорії права під юридичною відповідальністю розуміються передбачені законом вид і міра державно-владного (примусового) зазначення особою втрат благ особистого, організаційного і майнового характеру за вчинене правопорушення.

Підстави юридичної відповідальності - це сукупність обставин, наявність яких робить юридичну відповідальність можливою та повинною.

Відсутність сукупності таких обставин виключає її. Можливість звільнення від відповідальності зафіксована нормами права.

Згідно статті 75 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», в редакції Закону України №2417-VIII від 15.05.2018 року, особа не несе відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі, якщо таке невиконання, сталося з поважних причин.

З урахуванням встановлених у справі обставин та на підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення боржником в частині виплати cуми пенсії за минулі періоди за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2018р. по справі № 405/3663/13-а (касаційне провадження К/9901/1598/18).

Суд наголошує, що органи Пенсійного фонду України лише здійснюють фактичну виплату громадянам коштів, які надходять із Державного бюджету України.

Водночас, на підставі ч. 1,3,5 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 3 вказаної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 10) звертатися до суду із заявою (поданням) про роз`яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

За результатами розгляду справи та дослідження наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в частині визнання протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невиконання вимог ч.ч. 1, 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не допущено бездіяльності під час виконання виконавчих дій в рамках ВП № 58007461.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача відповідно до п. 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» направити до органів досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 58007461, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки ця вимога є похідною від першої вимоги позивача, у задоволенні якої судом відмовлено.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що ухвалою суду від 02 серпня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у справі. За таких обставин сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229, 230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса перебування: АДРЕСА_2 ; поштова адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівельників, 32, ) до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса перебування: АДРЕСА_2 ; поштова адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Повний текст рішення проголошено у судовому засіданні 09 серпня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова