Справа № 1.380.2019.002738
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002738
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 1.380.2019.002738 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, в якій (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у несвоєчасному наданні відповіді на запит позивача від 01 травня 2019 року (реєстраційний індекс № 13-«ЗІ» від 08.05.2019 року);

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у нероз`ясненні позивачу права на оскарження прийнятого рішення у листі відповіді на запит, датованого 11.05.2019 року № 50/02/33-600;

- зобов`язати відповідача надати позивачу достовірну, точну та повну інформацію, що запитувалася згідно поданим позивачем інформаційним запитом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 травня 2019 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України із запитом про надання публічної інформації. На вищезазначений інформаційний запит відповідач надав лист відповідь від 11.05.2019 року № 50/02/33-600. Проте, як зазначає позивач, йому було відмовлено у наданні запитуваної інформації у пункті 1 прохальної частини інформаційного запиту з тих причин, що йому вже неодноразово надсилались така інформація на попередні інформаційні запити, зокрема, 26.02.2019 року за №б/н та за 26.04.2019 року за № 7-«ЗІ». Вважає таку відмову протиправною, оскільки законом визначено перелік підстав для відмови у наданні запитуваної інформації. Збільшення позовних вимог мотивував протиправною бездіяльністю відповідача, яка виявилася у несвоєчасному наданні відповіді на запит позивача від 01 травня 2019 року.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що згідно журналу реєстрації інформаційних запитів громадян військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України зареєстрованого від 23.01.2019 №880 08.05.2019 13 «ЗІ» надійшов та зареєстрований інформаційний запит від ОСОБА_1 від 01 травня 2019 року.

07.05.2019 № 50/02/34-579 військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно- територіального об`єднання Національної гвардії України надіслано відповідь позивачу про те що інформаційні запити які надходять від позивача з інтервалом в два-три дні будуть розглядатись в строки передбачені ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

11 травня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України надіслано відповідь на запит № 50/02/33-600, а також копії запитуваних документів.

Відповідач додатково зазначив, що позивачем протягом двох місяців подано двадцять сім запитів з одних і тих самих питань, не враховуючи скарг та звернень на урядову гарячу лінію Кабінету Міністрів України.

Усі відповіді були надіслані звичайними листами через поштове відділення Укрпошта №60 вулиця Наукова, 30, Львів, Львівська область, 79000, про що зроблені відмітки у Журналі обліку вихідних документів та проставлено підпис працівника нетаємного діловодства.

Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 03.06.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 10.07.2019 року відмовлено в об`єднанні справ в одне провадження.

Судом встановлені наступні обставини:

01 травня 2019 року ОСОБА_1 надіслав інформаційний запит на електронну адресу Військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та просив надати наступну інформацію та документи:

- службову картку військовослужбовця, де прописано дисциплінарні стягнення, у відповідності до вимог статті 107 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

- інформацію чи було усунуто (відсторонено) ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування щодо нього, яке проводилось в кінці 2018 року (у разі якщо було усунуто від виконання службових обов`язків, то просив надати відповідні накази командирів про усунення від виконання службових обов`язків у відповідності до ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України);

- копію даного зареєстрованого інформаційного запиту;

Відповідь просив надати у визначений законом термін для розгляду запитів та просив направити таку на адресу: АДРЕСА_3 та на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді сканкопій документів.

Інформаційний запит позивача зареєстровано в Журналі реєстрації інформаційних запитів громадян військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України 08.05.2019 року за реєстраційним індексом № 13-«ЗІ».

11 травня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України надіслано відповідь на запит № 50/02/33-600, а також копії запитуваних документів. Вищезазначена відповідь була надіслана позивачу простим листом на адресу: 88001, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Бачинського, 62.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправну бездіяльність відповідача з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

2. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 2 цього ж Закону, метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно ст. 3 цього ж Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно ст. 4 цього ж Закону, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;

2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;

3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно ст. 5 цього ж Закону, доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:

в офіційних друкованих виданнях;

на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;

на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;

на інформаційних стендах;

будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ст. 10 цього ж Закону, кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

2. Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

3. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

4. Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.

5. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Згідно ст. 12 цього ж Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно ст. 13 цього ж Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

2. До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

3. На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

4. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно ст. 14 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ст. 19 цього ж Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

2. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

3. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

4. Письмовий запит подається в довільній формі.

5. Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

6. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

7. У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Згідно ст. 20 цього ж Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

2. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

3. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

4. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ст. 23 цього ж Закону, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

2. Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

3. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно позовні вимоги в частині:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у ненаданні відповіді на запит позивача від 01 травня 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у нероз`ясненні позивачу права на оскарження прийнятого рішення у листі відповіді на запит, датованого 23.05.2019 року № 50/02/33-677;

- зобов`язати відповідача надати позивачу достовірну, точну та повну інформацію, що запитувалася згідно поданим позивачем інформаційним запитом;

задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами справи встановлено та сторонами не спростовано, що на вказаний запит відповідачем надано достовірну, точну та повну відповідь від 11.05.2019 року.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у несвоєчасному наданні відповіді на запит позивача від 01 травня 2019 року (реєстраційний індекс № 13-«ЗІ» від 08.05.2019 року);

оскільки матеріалами справи встановлено, що вказаний запит позивача від 01 травня 2019 року зареєстрований за № 13 - «ЗІ» від 08.05.2019 року, відповідь на який відповідачем надано 11.05.2019 року, тобто, в межах встановлених законом п`яти робочих днів. Судом не враховуються аргументи позивача, що відповідь на вказаний запит надіслана відповідачем не надіслана у встановлений 5-ти денний термін, оскільки вказане не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Щодо протиправної на думку позивача бездіяльністі відповідача, яка виявилась у ненаданні відповіді на запит позивача від 01 травня 2019 року на електронну адресу позивача у вигляді скан-копій документів, суд зазначає, що за юридичною природою протиправна бездіяльність це пасивна поведінка особи, що невиконання нею обов`язків встановлених законом. Відповідачем з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» надано позивачу відповідь на його запит, а обов`язку надавати цю ж відповідь, ще і на електрону адресу запитувача, вказаний закон не містить.

Не підлягають задоволенню також і позовні вимоги в частині:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у не роз`ясненні позивачу права на оскарження прийнятого рішення у листі відповіді на запит, датованого 11.05.2019 року № 50/02/33-6600,

оскільки обов`язок відповідача щодо зазначення порядку оскарження встановлений лише у випадку відмови в задоволенні запиту на інформацію (п. 4 ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»), матеріалами справи встановлено що відповідачем надано інформацію на запит позивача, відтак у відповідача не виникало обов`язку роз`яснювати позивачу право оскарження.

Крім цього згідно ст. 23 цього ж Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 12.08.2019 року.

Суддя Гавдик З.В.