Справа № 200/2218/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року справа № 200/2218/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідача Пристроми Є.В. та Сердиченка С.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року (повний текст складено 24 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/2218/19-а (суддя в 1 інстанції - Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу № 33/к від 29 січня 2019 року, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу № 33/к від 29 січня 20019 року та поновлення на посаді (том 1, арк.справи 6-17).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом Державної судової адміністрації України від 29.01.2019 року № 33/к (далі - Наказ № 33/к) на підставі пункту 4 частини першої статті 66 та частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 цього Закону позивача звільнено з посади начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі - ТУ ДСА України в Київській області) 29.01.2019 року. В разі відсутності позивача на службі дисциплінарне стягнення застосувати в перший робочий день його повернення до виконання посадових обов`язків.

Як зазначено в Наказі № 33/к та у висновку Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДСА від 09.01.2018 року № 39, вони прийняті зважаючи на порушення позивачем Порядку встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам, затвердженого наказом Голови ДСА України від 06.07.2017 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Сутність порушення позивачем вимог Порядку № 790 полягає в непогодженні з ДСА України розміру премій, які були призначені ОСОБА_1 ним самим.

Позивач наголошував, що призначення премії належить до його компетенції як керівника та здійснюється згідно з наданими законом владними повноваженнями, а отримання премії є його конституційним правом. Правова норма, згідно змісту якої у позивача наявний обов`язок погоджувати розмір премії з керівником вищого рівня, була відсутня як станом на прийняття наказів про преміювання, так і на момент звернення до суду за захистом своїх прав. Повноваження Голови ДСА України не передбачають видання нормативно-правових актів, які встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм реалізації прав державних службовців.

На підтвердження своєї правової позиції позивач посилався на лист Національного агентства з питань державної служби від 21.08.2017 року (який видано вже після прийняття ДСА України Порядку № 790 та з його урахуванням), в якому зазначено, що чинним законодавством про державну службу не передбачено погодження премій державних службовців, посади яких належать до посад державної служби категорії «Б» та «В», із органом вищого рівня. Крім того, в листі Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.12.2018 року № 31-04/61720/18 чітко зазначено, що позивач як начальник територіального управління має право на призначення премій самому собі.

У тому числі позивач посилався на постанови Голосіївського районного суду м. Києва у справах №№ 752/6426/18, №752/6415/18, № 9752/6423/18, якими закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В рамках цих справ досліджувалося питання чи є порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції» видання позивачем наказів про преміювання самого себе без погодження із органом вищого рівня та без його повідомлення. За наслідками судового розгляду вмотивованими судовими рішеннями судом встановлено, що такі дії позивача відповідають законодавству України.

Таким чином, позивач вважає, що накази про преміювання керівництва управління, в тому числі начальника управління, приймались за результатами роботи, у відповідності до вимог чинного законодавства, згідно з наданими законом владними повноваженнями керівнику державної служби, в межах економії фонду заробітної плати, і на підставі того, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено погодження премій державних службовців, посади яких належать до категорій «Б» та «В», із органом вищого рівня.

На підставі зазначеного позивач просив: визнати протиправним та скасувати наказ Державної судової адміністрації України від 29.01.2019 року № 33/к; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 200/2218/19-а адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано судом протиправним та скасовано наказ № 33/к від 29 січня 2019 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області; рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1344 грн. 70 коп. (том 4, арк.справи 62-68).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (том 4, арк.справи 78-95).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно до вимог законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та з метою дотримання єдиного підходу до погодження надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, встановлення стимулюючих виплат і преміювання начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступників, встановлення стимулюючих виплат і преміювання керівників апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступників, наказом Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790 затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам.

Пунктом 3 цього Порядку зобов`язано, зокрема, начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України у місячний строк з дня видання цього наказу привести Положення про преміювання у відповідність до цього наказу.

Проте, Положення про преміювання працівників територіального управління ДСА України в Київській області, затверджене наказом начальника Територіального управління від 13.07.2016 № 54 - позивачем у справі, у відповідність до вимог Порядку 790 приведено не було.

Відповідач наголошує, що Наказ № 790 є наказом з основних питань діяльності установи, який унормовує процедуру надання стимулюючих (в т.ч. премій) та інших виплат для унеможливлення наявності конфлікту інтересів, і є наказом організаційного забезпечення діяльності установ в системі правосуддя.

Також відповідач, у підтвердження своєї позиції посилається на лист від 17.08.2017 № 41-10/29181/17 Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому зазначено, що надання премії, в т. ч. начальнику територіального управління, самостійно самому собі містить ознаки конфлікту інтересів, проте погодження премій суб`єктом призначення виключає зазначене.

Крім цього, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2018 року по справі № 752/6433/18 встановлено, що ОСОБА_1 , підписуючи та приймаючи накази про преміювання керівництва управління, в тому числі себе, вчиняє ці дії в умовах існування реального конфлікту інтересів, оскільки, реалізуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців він не може об`єктивно оцінити особистий внесок у загальний результат роботи очолюваного ним територіального управління та має приватний інтерес, що полягає у можливості отримання ним певних матеріальних благ, покращенні матеріального становища. З огляду на вищевказане, відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2018 по справі № 752/6433/18, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.10.2018 по справі № 752/6433/18, ОСОБА_1 у судовому порядку визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на те, що постанова апеляційного суду набрала законної сили, є остаточною й оскарженню не підлягає, судом першої та апеляційної інстанції (відповідно до судових рішень, що є чинними) підтверджені незаконність дій начальника територіального управління ОСОБА_1 . у питанні використання своїх повноважень в особистих (приватних) цілях, що виразились в нарахуванні і виплаті собі премії, без письмового погодження із суб`єктом призначення - Головою Державної судової адміністрації України.

Крім того, порушенням положень антикорупційного законодавства з боку ОСОБА_1 є також те, що начальник територіального управління не повідомляв ДСА України про наявність у нього конфлікту інтересів.

У тому числі відповідач наголошує, що Порядок № 790 не змінював порядок нарахування премій (як зазначається в запереченні), а лише здійснив зовнішнє врегулювання та недопущення конфлікту інтересів при нарахуванні премії, в т. ч. начальнику територіального управління, собі особисто. Також, Головою ДСА України при видачі наказу № 790 не порушено норми законодавства про державну службу. Голова ДСА України не встановлює премію начальнику територіального управління, а здійснює її погодження.

Додатково відповідач наголошує, що при встановленні начальнику територіального управління ДСА України в Київській області собі самостійно премії навіть не унормовано власним положенням про преміювання від 13.07.2016 № 54, яке затверджене в ТУ ДСА України в Київській області. В зазначеному положенні відсутнє право і порядок нарахування премії начальнику територіального управління ДСА України в Київській області собі особисто, або у будь-який інший спосіб погодження цих процедур.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з врахуванням доводів позову, та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 з 22.09.2014 року перебував на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області відповідно до наказу Голови Державної судової адміністрації України З.Холоднюка від 22.09.2014 року № 566/к «Про призначення ОСОБА_1 »).

Відповідно до Положення про ТУ ДСА України в Київській області, затвердженого Головою ДСА України 25.09.2015 року (далі - Положення), ТУ ДСА України в Київській області є територіальним органом ДСА України та їй підпорядковується.

До ДСА України 09.11.2017 року надійшло звернення громадянина ОСОБА_3 щодо неправомірних, на думку автора звернення, підстав нарахування премій начальнику Територіального управління ДСА України в Київській області ОСОБА_1 та працівникам зазначеного територіального управління.

ДСА України відповідно до наказу від 16.11.2017 № 1042 організувало перевірку вказаних фактів.

Згадана перевірка проводилася як позаплановий аудит відповідності окремих питань щодо перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_3 , за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року, за результатом якої складено відповідний звіт («Звіт за результатами проведення позапланового аудиту відповідності окремих питань у Територіальному управлінні ДСА України в Київській області від 23.11.2017 № 6-16/29», далі - аудиторський звіт). Із цим аудиторським звітом начальник Територіального управління ДСА України в Київській області ОСОБА_1 ознайомлений 23.11.2017 року, про що зробив відмітку.

У результаті проведення позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту окремих питань ТУ ДСА України в Київській області встановлено, що факти, викладені у зверненні ОСОБА_3 , підтверджені в повному обсязі.

Так, внаслідок системного невиконання своїх посадових обов`язків начальником ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1., невиконання та ігнорування ним вимог наказів ДСА України, призвело до ряду грубих порушень, а саме: в порушення вимог пункту 3 Наказу ДСА України від 06.07.2017 № 790, яким затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам, не було приведено у відповідність до встановлених вимог Положення про преміювання працівників територіального управління ДСА України в Київській області, затверджене наказом начальника Територіального управління від 13.07.2016 № 54; в порушення вимог абзацу третього пункту 4 Порядку встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам, затвердженого наказом ДСА України від 06.07.2017 № 790, у липні-жовтні 2017 року начальником Територіального управління ОСОБА_1. видано накази про преміювання себе, як начальника ТУ ДСА України в Київській області, та заступника ТУ ДСА України в Київській області без письмового погодження з Головою ДСА України та без подання територіального управління із зазначенням розміру преміювання та розрахунку економії фонду оплати праці.

Як наслідок, бухгалтерською службою незаконно (без відповідного погодження) нараховано та виплачено премії за результатами роботи у липні-жовтні 2017 року у сумі 138964,54 гривні, з яких: начальнику Територіального управління ОСОБА_1. у сумі 88140,26 гривень; заступнику начальника Територіального управління Недашківській Л.А. - 50824,28 гривень.

В порушення вимог пункту 1.3 Розділу 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (зі змінами), в частині складання усіх первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності українською мовою розрахункові відомості Управління заповнюються російською мовою.

Крім того, форма розрахункової відомості Управління не відповідає формі, визначеній наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489, не містить даних про кількість фактично відпрацьованих днів, має колонки щодо нарахувань та утримань, що не відповідають чинному законодавству.

Таким чином, вищевказані порушення у фінансово-господарській діяльності ТУ ДСА України в Київській області виникли з вини начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 внаслідок прийняття неефективних управлінських рішень, бездіяльності, а також відсутності внутрішнього контролю за дотриманням законності та ефективності використання бюджетних коштів і призвели до необґрунтованих витрат бюджетних коштів на загальну суму 139605,50 гривень, чим нанесено збитків державному бюджету на вказану суму.

Для усунення виявлених недоліків у роботі Територіального управління ДСА України в Київській області, ДСА України листом від 08.12.2017 № 6-14927/17 на поштову адресу зазначеного Управління направила Рекомендації до Звіту за результатами проведення позапланового аудиту відповідності окремих питань у Територіальному управлінні ДСА України в Київській області від 23.11.2017 № 6-16/29.

В подальшому, на виконання наказу ДСА України від 23.10.2018 № 510 аудиторською групою проведено в Територіальному управлінні ДСА України в Київській області позаплановий аудит відповідності окремих питань стосовно виконання Рекомендацій до Звіту за результатами проведення позапланового аудиту відповідності окремих питань у Територіальному управлінні ДСА України в Київській області від 23.11.2017 № 6-16/29, направлених листом від 08.12.2017 № 6-14927/17.

Метою проведення аудиту була оцінка стану виконання та врахування у роботі Рекомендацій до Звіту за результатами проведення позапланового аудиту відповідності окремих питань у Територіальному управлінні ДСА України в Київській області від 23.11.2017 № 6-16/29.

У результаті позапланового аудиту встановлено, що ОСОБА_1 не були усунені недоліки в роботі відповідно до вимог пункту 19 розділу VIII Порядку планування та проведення внутрішніх аудитів відділом аудиту ДСА України, пункту 2 Рекомендацій до переліку Заходів щодо усунення виявлених недоліків, крім того, не визначено порядок преміювання начальника Управління та його заступника.

Як наслідок прийнято накази про преміювання самого себе: від 27.11.2017 № 138 про преміювання керівника управління за результатами роботи у листопаді 2017 року у розмірі 650% із урахуванням посадового окладу; від 20.12.2017 № 151 про преміювання керівника управління за результатами роботи у грудні 2017 року у розмірі 1100% із урахуванням посадового окладу; від 23.02.2018 № 20 про преміювання керівника управління за результатами роботи у лютому 2018 року у розмірі 300% із урахуванням посадового окладу; від 28.03.2018 № 34 про преміювання керівника управління за результатами роботи у березні 2018 року у розмірі 315% із урахуванням посадового окладу.

Отже, вищевказані порушення у фінансово-господарській діяльності ТУ ДСА України в Київській області виникли з вини начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 внаслідок прийняття неефективних управлінських рішень, бездіяльності, а також відсутності внутрішнього контролю за дотриманням законності та ефективності використання бюджетних коштів та призвели до необґрунтованих витрат бюджетних коштів на загальну суму 235180,00 гривень, чим нанесено збитків державному бюджету на вказану суму. (т.3 арк. справи 32-57)

Враховуючи зазначене вище, Дисциплінарна комісія ДСА України, здійснивши юридичну оцінку проступку державного службовця, дійшла висновку про наявність у діях начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» (використання ОСОБА_1 своїх повноважень в особистих (приватних) інтересах) та достатніх підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначеної пунктом 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу».

У подальшому, відповідно до висновку та подання дисциплінарної Комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» у Державній судовій адміністрації України, категорії «Б» - начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України та їх заступників, керівників апаратів апеляційних судів та їх заступників від 09.01.2019 № 39, керуючись частиною десятою статті 69 Закону України «Про державну службу» рекомендовано Голові ДСА України застосувати до Позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби. (т.4 арк. справи 23-38)

Наказом ДСА України від 29.01.2019 № 33/к на підставі пункту 4 частини першої статті 66 та частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 зазначеного Закону, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника територіального управління ДСА України в Київській області 29 січня 2019 року. (т.1 арк. справи 19-21)

Згідно змісту спірного Наказу, його прийнято на підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ відповідача від 09.01.2019 року № 39 та висновку Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ відповідача від 09.01.2019 року, пояснень позивача від 25.01.2019 року.

Висновок дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ відповідача, в свою чергу, базується на результатах Аудиторського звіту ДСА України від 01.11.2018 року № 6-17/17 щодо проведення позапланової перевірки виконання ТУ ДСА України в Київській області рекомендацій, наведених та оформлених в Звіті ДСА України за результатами проведення позапланового аудиту від 23.11.2017 року № 6-16/26.

Колегія суддів зазначає, що в межах даної справи не є спірним між сторонами дотримання відповідачем порядку та процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, передбачених главою 2 розділу VIII Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Позивач вважає, що спірний наказ про його звільнення є незаконним з огляду на наступні доводи.

1. Наявність у Позивача обов`язку виконувати положення наказу ДСА України від 06.07.2017 року N 790 (із подальшими змінами) та чинність цього нормативно-правового акту.

2. Можливість призначення Позивачем собі премії без будь-якого погодження з третіми особами, в тому числі з головою ДСА України.

3. Чи є призначення й отримання Позивачем премій його неправомірним приватним інтересом

4. Чи відповідає мотивування спірного наказу № 33/к від 29 січня 2019 року про звільнення, подання та висновку Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДСА України від 09.01.2019 року N 39 фактичній підставі звільнення Позивача - вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».

Стосовно доводів позивача щодо відсутності обов`язку позивача виконувати наказ Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790, яким затверджено Порядок №790 та можливості призначення позивачем собі премії без будь-якого погодження з третіми особами, в тому числі з головою ДСА України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1, 4 ст. 151 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує вол інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, врегульовано Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Згідно з підпунктом 7, 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний, зокрема: сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Згідно з ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про державну службу» державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки.

Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Голова Державної судової адміністрації України з питань, що належать до його повноважень, видає накази.

Наказом Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790 затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зокрема начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам.

Зобов`язано у місячний строк з дня видання цього наказу, зокрема начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України привести Положення про преміювання у відповідність до цього наказу.

Статтею 9 Закону України «Про Державну службу» визначено, що наказ (розпорядження) має бути оформлений письмово, містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Повноваження видавати наказ (розпорядження) обумовлено правовим становищем посадової особи і визначеним законом її правом на видання такого наказу (розпорядження).

Наказ № 790 повністю відповідає встановленим вимогам до наказу (розпорядження), визначених нормою ст. 9 Законом України «Про Державну службу» та підлягав виконанню, в тому числі і позивачем, у місячний строк з дня його видання, тобто, до 06.08.2017 року шляхом приведення положення про преміювання працівників ТУ ДСА України в Київській області у відповідність до цього наказу.

Частиною 6-8 ст. 9 Закону України «Про Державну службу» передбачено, що державний службовець у разі виникнення у нього сумніву щодо законності виданого керівником наказу (розпорядження), доручення повинен вимагати його письмового підтвердження, після отримання якого зобов`язаний виконати такий наказ (розпорядження), доручення.

Одночасно з виконанням такого наказу (розпорядження), доручення державний службовець зобов`язаний у письмовій формі повідомити про нього керівника вищого рівня або орган вищого рівня. У такому разі державний службовець звільняється від відповідальності за виконання зазначеного наказу (розпорядження), доручення, якщо його буде визнано незаконним у встановленому законом порядку, крім випадків виконання явно злочинного наказу (розпорядження), доручення.

Керівник у разі отримання вимоги державного службовця про надання письмового підтвердження наказу (розпорядження), доручення зобов`язаний письмово підтвердити або скасувати відповідний наказ (розпорядження), доручення в одноденний строк.

У разі неотримання письмового підтвердження у зазначений строк наказ (розпорядження), доручення вважається скасованим.

Листом від 31.08.2017 №04-18/8120 позивач звернувся до Голови ДСА України Холоднюку З. В. , в якому зазначив, що Порядок №790, зокрема, у частині погодження розміру премій, яка нараховується державним службовцям, посади яких належать до посад категорії «Б» та «В» із органом вищого рівня, в даному випадку - із головою ДСА України, є незаконним, тому вимагає його скасування чи письмового підтвердження, для звернення в центральні органи державної влади за захистом порушуваних прав.

Листом ДСА України від 27.09.2017 №10-11229/17 повідомлено позивача, що наказ ДСА України від 06.07.2017 №790 видано в межах повноважень Голови ДСА України, визначених ст. 153 Закону «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням зовнішнього конфлікту інтересів та є обов`язковим до виконання, зокрема, начальниками територіальних управлінь Державної судової адміністрації України.

Колегія суддів звертає увагу, що Наказ №790 підлягав виконанню, в тому числі і позивачем, у місячний строк з дня його видання, тобто, до 06.08.2017 року.

Однак, позивач в цей період часу не звертався до керівника (голови ДСА України) відповідно до вимог частини 6 статті 9 Закону України «Про державну службу».

Також позивачем не доведено в судовому засіданні та не надано доказів письмового повідомлення орган вищого рівня про наказ №790 та виконання інших дій у відповідності до вимог частини 6 статті 9 Закону України «Про державну службу».

Також колегією суддів встановлено, що преміювання позивача, як начальника ТУ ДСА України в Київській області за результатами роботи за січень та вересень 2018 року, здійснювалося за погодженням Голови ДСА України, у відповідності до вимог пункту 4 Порядку №790 (т.3 арк. справи 124-129, 130-136).

Вищезазначене спростовує доводи позивача, що порядок № 790, затверджений наказом ДСА України від 06.07.2017 № 790, ним не застосовувався при призначенні премій самому собі та є скасованим в силу частини 8 статті 9 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, з урахуванням наявних доказів та аналізу норм Закону, є необґрунтованими посилання позивача на дотримання ним вимог частин 6-8 ст. 9 Закону України «Про державну службу» та визнання на підставі вищезазначених норм наказу Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790 скасованим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзацу 3 ч. 5 ст. 52 Закону України «Про державну службу» встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби.

У пункті 9 Порядку преміювання державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 визначено, що розміри премій керівникам органів та установ системи правосуддя, їх заступникам визначаються керівником державної служби у державному органі за погодженням із суб`єктом призначення.

Тобто розміри премій керівнику апарату Верховного Суду України, його заступникам, а також керівникам апаратів вищих спеціалізованих судів, їх заступникам визначаються керівниками апарату цих судів за погодженням із суб`єктом призначення.

Однак, стосовно керівників державної служби категорії «Б» (до якої віднесено посади начальників та заступників територіальних управлінь ДСА України, керівників апаратів апеляційних та місцевих судів,) зазначена норма законодавством не врегульована.

З метою єдиного підходу до порядку преміювання державних службовців органів та установ системи правосуддя, керуючись нормами Закону «Про державну службу» та Закону № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», а також постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», ДСА України наказом від 06.07.2017 № 790 затверджено Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, їх заступникам.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

У зв`язку з цим, ДСА України звернулась з листом від 07.08.2017 № 10-9107/17 до Національного агентства з питань запобігання корупції та отримала відповідь від 17.08.2017 № 41-10/29181/17, у якій зазначено, що надання премії, в т. ч. начальнику територіального управління, самостійно собі містить ознаки конфлікту інтересів, а погодження премій суб`єктом призначення має ознаки зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів.

Стосовно посилань позивача, що чинним законодавством про державну службу не передбачено погодження премій державних службовців посади яких належать до посад державної служби категорій «Б», із органом вищого рівня, які в свою чергу суперечать та змінюють типове положення, колегія зазначає наступне.

Наказ № 790 не змінював порядок нарахування премій як зазначається позивачем, а лише здійснив зовнішнє врегулювання та недопущення конфлікту інтересів при нарахуванні премії, в т. ч. начальнику територіального управління, собі особисто.

Суперечностей з Типовим положенням про преміювання державних службовців органів державної влади, державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів), затвердженим наказом Міністерства соціальної політики за погодженням з Національним агентством України з питань державної служби від 13.06.2016 № 646, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.06.2016 за № 903/2016 наказ ДСА України від № 790 не містить.

Також, Головою ДСА України при видачі Наказу № 790 не порушено норми законодавства про державну службу, так як Голова ДСА України не встановлює премію начальнику територіального управління, а тільки здійснює її погодження.

Крім того, відповідно до вимог частини 4 статі 78 КАС України, зазначені обставини встановлені постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2019 року у справі № 826/15957/17, яка набрала законної сили 14.02.2019 року. (т.2 арк. справи 214-222)

Стосовно доводів позивача про те, чи є призначення й отримання позивачем премій його неправомірним приватним інтересом та чи відповідає мотивування спірного наказу № 33/к від 29 січня 2019 року про звільнення, подання та висновку Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДСА України від 09.01.2019 року N 39 фактичній підставі звільнення позивача, а саме вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2018 по справі № 752/6433/18, яка є однією з підстав прийняття спірного наказу про звільнення, встановлено, що ОСОБА_1 , підписуючи та приймаючи накази про преміювання керівництва управління, в тому числі себе, вчиняє ці дії в умовах існування реального конфлікту інтересів, оскільки, реалізуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців, він не може об`єктивно оцінити особистий внесок у загальний результат роботи очолюваного ним територіального управління та має приватний інтерес, що полягає у можливості отримання ним певних матеріальних благ, покращенні матеріального становища. З огляду на вищевказане, відповідно до постанови суду ОСОБА_1 у судовому порядку визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 22.10.2018 по справі № 752/6433/18 залишено без змін постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2018 по справі № 752/6433/18.

Зважаючи на те, що постанова апеляційного суду набрала законної сили, є остаточною й оскарженню не підлягає, судом першої та апеляційної інстанції (відповідно до судових рішень, що є чинними) підтверджені незаконність дій начальника територіального управління ОСОБА_1 . у питанні використання своїх повноважень в особистих (приватних) цілях, що виразились в нарахуванні і виплаті собі премії, без письмового погодження із суб`єктом призначення - Головою Державної судової адміністрації України, колегія суддів відповідно до вимог частини 6 статті 78 КАС України вважає доведеним, що призначення й отримання позивачем премій без погодження з головою ДСА України є його неправомірним приватним інтересом.

Стосовно доводів позивача щодо врахування інших постанов Голосіївського районного суду м. Києва, якими закрито провадження у аналогічних справах стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Постанови Голосіївського районного суду м. Києва по справах № 752/6426/18, 752/6423/18, № 752/6415/18 стосовно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення стосуються прийняття наказів про преміювання за квітень та червень 2017 року, тобто до прийняття Порядку № 790 та не можуть містити висновки щодо спірних правовідносин на противагу від постанови Київського апеляційного суду від 22.10.2018 по справі № 752/6433/18, в якій останній посилається саме на Порядок № 790, як одну із підстав притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 172-7 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також колегія суддів звертає увагу, що при встановленні начальнику територіального управління ДСА України в Київській області самому собі самостійно премії, як вже зазначалось, не унормовано положенням про преміювання від 13.07.2016 № 54, яке затверджене ТУ ДСА України в Київській області.

У вказаному положенні відсутнє право і порядок нарахування премії начальнику територіального управління ДСА України в Київській області самому собі особисто, або зазначений будь-який інший спосіб погодження цих процедур, що унеможливлює визнання легітимними дій позивача щодо призначення премій самому собі самостійно без погодження з органом вищого рівня.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Наказ ДСА України від 29.01.2019 № 33/к прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо недотримання позивачем правил підсудності колегія суддів зазначає, що дане питання було предметом апеляційного розгляду та відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 року ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 22.02.2019 року про відкриття провадження у даній справі залишена без змін. Постанова суду апеляційної інстанції не оскаржувалась в касаційному порядку та набрала законної сили.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 200/2218/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 200/2218/19-а - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу № 33/к від 29 січня 2019 року, поновлення на посаді - відмовити.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць