Справа № 440/305/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 серпня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/305/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку за увесь час затримки остаточного розрахунку при звільненні станом на дату прийняття судового рішення і яка станом на 14 січня 2019 року складає 418658,60 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 122, 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 по справі №440/305/19 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 25.06.2019 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019.

Справа №440/305/18 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 09.08.2019, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09.08.2019 справу передано до провадження судді Алєксєєвої Н.Ю.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви на предмет відповідності останньої вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, суд встановив наступне.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду, який пропущено з поважних причин від 11.02.2019, ОСОБА_1 зазначив, що після отримання коштів - з 12 квітня 2017 року було затверджено проміжні ліквідаційні баланси Автозаводської районної ради, яка ліквідувалась і виплата коштів по її боргам була припинена, тому звертатися до суду про повторне стягнення коштів з вказаної установи вже було пізно. Після цього постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №524/4446/17 було визначено, що правонаступником Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області став Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області. У своїй постанові від 22 листопада 2018 року по справі №524/4511/17 вказаний суд дійшов аналогічних висновків. Тобто було встановлено в судовому порядку правонаступника Автозаводської районної ради м. Кременчука. Таким чином вищевказані причини є поважними та такими, що перешкоджали позивачу звернутися до суду з відповідним позовом з дня отримання коштів за рішенням суду.

Однак, як зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1,12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №910/4518/16 (провадження №12-301гс18) зазначила, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати (пункт 57).

Верховний Суд при розгляді справи №821/1083/17 (провадження №К/9901/2627/17) зазначив, що з прийняттям судового рішення про виплату заборгованості із заробітної плати та відшкодування/компенсацію у роботодавця (колишнього) виникає обов`язок виконати це судове рішення і на правовідносини, які виникають у зв`язку з таким виконанням положення трудового законодавства (зокрема статей 116, 117 Кодексу законів про працю України) не поширюються.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, розпорядженням заступника голови комісії з припинення діяльності Автозаводської районної у місті Кременчуці ради та її виконавчих органів №68-0 від 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з ліквідацією установи, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 04 березня 2016 року останньому зараховано 21068,62 грн. заробітної плати та виплат до неї.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 червня 2016 року по справі №524/3067/16-ц провадження №2/524/1399/16 стягнуто із Комісії з припинення діяльності Автозаводської районної ради у м.Кременчуці та її виконавчих органів на користь ОСОБА_1 2358,64 грн. заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Дане рішення виконано лише 12 квітня 2017 року.

Таким чином, фактичний розрахунок із позивачем відбувся 04 березня 2016 року, при цьому середній заробіток за весь час затримки по дату такого розрахунку, на виконання рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі №524/3067/16-ц, проведено 12 квітня 2017 року.

Із даним адміністративним позовом позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду лише 23 січня 2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Полтавського окружного адміністративного суду.

На переконання суду, посилання ОСОБА_1 у своєму клопотанні, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, на постанови Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №524/4446/17 та від 22 листопада 2018 року по справі №524/4511/17, якими, як зазначає позивач визначено правонаступника Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області, суд вважає необгрунтованими, оскільки дані обставини були встановлені ще при перегляді даних справ Харківським апеляційним адміністративним судом (постанова від 14 червня 2018 року, оприлюднена 22 червня 2018 року за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua/Review/74766727 та від 11 червня 2018 року, оприлюднена 22 червня 2018 року за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua/Review/74766185).

Крім того, суд бере до уваги те, що функції держави не зникають із ліквідацією юридичної особи публічного права (крім випадку повної відмови держави від виконання певних функцій, що потребуватиме відповідних змін у законодавстві), а тому, у будь-якому випадку, враховуючи принцип безперервності влади, завжди існує "функціональне" правонаступництво юридичної особи публічного права.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не є такими, оскільки належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності поважних причин його пропуску, а саме наявності обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду ОСОБА_1 не наведено.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на вищевикладене, суд не визнає зазначені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, який пропущено з поважних причин від 11.02.2019, підстави пропуску строку звернення до суду поважними.

За викладених обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви та зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України подання позовної заяви без додержання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва