Справа № 206/3785/19
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/3785/19
Провадження № 2-а/206/69/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стахів О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Курочки Вадима Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з даним позовом з огляду на наступні обставини. 19.06.2019 позивач, керуючи транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки ВЕСТТ 975310, номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений інспектором роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Курочкою В.О. на 346 км автомобільної дороги М-12 Далі, відносно позивача було складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ст. 1321 КУпАП,у штрафу в розмірі 510 грн. за порушення п. 22.5. ПДР України. В той же час, позивач вважав, що постанова є незаконною, поліцейський мав право провести лише перевірку документів, зазначив, що відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури. В зв`язку із чим, позивач просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1246700 від 19.06.2019 винесену поліцейським інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Курочка Вадимом Олександровичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн, справу закрити. Розгляд справи позивач просив провести в спрощеному провадженні без його участі.

Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не з`явився, відзив не надав.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2019 відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії ЕАВ № 1246700 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1321 КУпАП, у зв`язку із тим, що водій, тобто позивач, керуючи ТЗ з напівпричепом ВЕСТТ, номерний знак НОМЕР_2 перевозив негабаритний вантаж шириною 3.75 метра без погодження з ОВС, чим порушив п. 22.5 ПДР (а.с. 5).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше. Так,ст. 1321 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху Українивизначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

В пункті 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що габаритно-ваговий контроль перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю. Зі змісту п. 2.4 Правил дорожнього руху України вбачається, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 2.41 Правил дорожнього руху України, у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах «а»,«б» і «г» пункту 2.1цих Правил; надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури. Згідно п. 2.42 Правил дорожнього руху України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Умови проведення габаритно-вагового контролю визначені Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, в якому визначається механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

В пункті 1 загальних питань Порядку містяться визначення понять, які вживаються в ньому: вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; - місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Відповідно до п. 6 Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пунктами 20 Порядку визначено, що за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських. Таким чином, до функцій інспекторів поліції не входить безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю, а отже притягнення позивача до адміністративної відповідальності без необхідних дій (перевірка належності транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних компетентним органом), що передують накладенню адміністративного стягнення за відповідні порушення є передчасними.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що вимірювання транспортного засобу відбувалось з дотриманням вимог Порядку, що давало б підстави віднести транспортний засіб, яким керував позивач, до великогабаритного. Відповідачем не надано докази, що габаритно-ваговий контроль здійснювався у спеціально облаштованому пункті габаритно-вагового контролю.

З огляду на викладене, відповідачем не надано суду належні та допустимі докази, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив Правила дорожнього руху, та, відповідно, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 1321 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що відповідачем не дотримано порядок проведення габаритно-вагового контролю, не надано докази правомірності свого рішення, що є його обов`язком, а позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова інспектора ЕАВ № 1246700 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1321 КУпАП, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн., винесена без додержання законності, а відтак підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1321, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 ) до Інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Курочки Вадима Олександровича (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1246700 від 19.06.2019 щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1321 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, що відповідає п. 15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України.

Повне судове рішення складено 12.08.2019

Суддя К.С. Маштак