Справа № 440/1714/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1714/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ніценко А.О.,

представника позивача - Христофорова Ю. В .,

представника відповідача - Корнаєвої А.Ю. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод продтоварів "Світанок" до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод продтоварів"Світанок" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції Центрального округу, в якій просить визнання протиправним та скасувати частково припис Державної екологічної інспекції Центрального округу від 14.02.2019 №09/02.2-23 в частині пунктів 2, 3, 4, 5 та 6.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оскаржувані пункти припису не відповідають нормам чинного законодавства. Порушення відображені в Акті перевірки та відображені в приписі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

06 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на обґрунтованість та законність оспорюваних позивачем пунктів припису та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

24 червня 2019 позивачем надано до суду відповідь на відзив, у якій відхиляє доводи відповідача. Зазначив, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Ухвалою суду від 18 липня 2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 серпня 2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що в період з 28.01.2019р. до 08.02.2019р. Державною екологічною інспекцією центрального округу було здійснено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод продтоварів "Світанок" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства на підставі наказу від 15.01.2019р. № 07-01-03/31 та посвідчення (направлення) від 15.01.2019р. № 07-01-04/30.

За результатами перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища було складено Акт перевірки № 07-01-04/30., на підставі якого 14 лютого 2019р. Відповідачем було видано позивачу припис № 09/02.2-23. Даний приписом зобов`язано позивача :

1. Розробити план оргтехзахолів по усуненню виявлених порушень під час перевірки та надати його до Державної екологічної інспекції Центрального округу;

2. Надати інформацію щодо кількості годин роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які включено до дозволу № -198 за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Патріарха Мстислава, буд . 52 з 08.04.2013р. по 15.08.2013р.

3. Надати звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел ТОВ "Полтавський завод продтоварів "Світанок" на підставі якого надано дозвіл № -36, який діяв до 07.04.2008р.

4. Одержати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів на:

- витяжку над котлом варки цукрового сиропу у квасному відділенні;

- дві припливно-витяжних вентиляції у виробничому цеху;

- припливно-витяжну вентиляцію над видувним автоматом;

- витяжку в приміщенні мікробіологічної лабораторії;

- зварний напівавтомат (аргонова зварка) в майстерні.

5. Надати інформацію про дату введення стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на:

- витяжку над котлом варки цукрового сиропу у квасному відділенні;

- дві припливно-витяжних вентиляції у виробничому цеху;

- припливно-витяжну вентиляцію над видувним автоматом;

- витяжку в приміщенні мікробіологічної лабораторії;

- зварний напівавтомат (аргонова зварка) в майстерні.

6. Надати інформацію щодо кількості годин роботистаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на:

- витяжку над котлом варки цукрового сиропу у квасному відділенні;

- дві припливно-витяжних вентиляції у виробничому цеху;

- припливно-витяжну вентиляцію над видувним автоматом;

- витяжку в приміщенні мікробіологічної лабораторії;

- зварний напівавтомат (аргонова зварка) в майстерні.

7. Вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються по встановленій формі 1-ВТ.

8. Здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів.

9. Надавати місцевим органом виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади у сфері поводження з відходами інформацію про відходи та пов`язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи.

10. Забезпечити професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами.

11. Скласти спеціальний паспорт на кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів.

12. Посортувати змішані в контейнері ресурсоцінні відходи, не допускати змішування ресурсоцінних відходів.

13. Здійснювати моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів.

14. Забезпечити проведення, відповідно до ДСТУ 4277:2004, ДСТУ 4276:2004, та надати до Держекоінспекції інформацію щодо проведення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел.

Позивач, не погодившись з пунктами 2, 3, 4, 5 та 6 припису, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та часткове скасування припису відповідача в частині зазначених вище пунктів.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку пункту 2 оскаржуваного припису, судом встановлено наступне.

Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007р. в редакції, що діяла на момент проведення перевірки та видачі оспорюваного припису, припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис в жодному разі не може бути спрямований на отримання від суб`єкту господарювання документів (п. 3 припису), а також інформації (п. 2, п. 5 та п. 6 припису), оскільки інформація може бути затребувана від суб`єкта господарювання в ході здійснення заходів державного нагляду (контролю). Відповідачем не надано доказів й в матеріалах справи відсутні докази того, що в ході проведення перевірки інспектором у позивача витребовувалась інформація та документи, що зазначені в пунктах 2, 3, 5 та 6 припису, й зазначені документи та інформація позивачем не була надана в ході проведення перевірки.

Таким чином, вимога про надання інформації та документів є вимогою, що не пов`язана на усунення порушення вимог законодавства, що не відповідає поняттю "припис" в розумінні Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Крім того, судом встановлено, що виходячи зі змісту припису, зокрема стовпчика "Обґрунтування", відповідач посилається на порушення товариством, зокрема, статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" як на підставу для надання позивачем інформації та надання позивачем звіту з інвентаризації (п. п. 2, 3, 5, 6 припису). Однак стаття 20-2 Закону, на яку посилається відповідач у приписі містить сферу компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, проте в жодному разі не містить обов`язку суб`єктів господарювання щодо надання інформації.

Крім цього, відповідачем в ході судового розгляду не було виконано обов`язок доказування, покладений на відповідача згідно ч. 2 ст. 77 КАС України при доведенні обставин, що підтверджують правомірність пунктів 2 та 3 припису. Так, відповідачем не було надано жодного нормативного обґрунтування щодо обов`язку позивача зберігати інформацію щодо кількості годин роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин за період, що передує понад, ніж 5 років (пункт 2 припису), а також щодо обов`язку позивача зберігати протягом понад, ніж 10 років звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, на підставі якого було надано дозвіл позивачу, який діяв до 07.04.2008р. (пункт 3 припису).

Надаючи правову оцінку пунктам 3, 4, 5 та 6 припису, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря": джерело викиду - об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин. Таким чином, при віднесенні того чи іншого об`єкта до джерела викиду, обов`язковою є умова надходження з нього в атмосферне повітря забруднюючої речовини або суміші таких речовин. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили те, що з витяжки над котлом варки цукрового сиропу у квасному відділенні, з двох припливно-витяжних вентиляцій у виробничому цеху, припливно-витяжної вентиляції над видувним автоматом, витяжки в приміщенні мікробіологічної лабораторії, зварного напівавтомату (аргонова зварка) в майстерні, що належать позивачу, надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано обов`язок, встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України, щодо доведення правомірності свого рішення.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1921 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2336 від 14.05.2019 (а.с.4).

Крім того, під час розгляду справи позивачем заявлене клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6400,00 грн.

Згідно пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд при цьому звертає увагу на положення частини шостої та сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що системний аналіз наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Крім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, до суду необхідно надати і детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги разом із відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а також із доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у разі понесення таких).

При цьому, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Положеннями частини третьої статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно частиною першою статті 26 Закону №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 (далі - Правила адвокатської етики), формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно частиною другою статті 30 Закону № 5076-VI порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 статті 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При цьому, за визначенням п. 6 статті 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд зазначає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

25 квітня 2019 між позивачем та адвокатським бюро "Юрія Христофорова" було укладено договір про надання правничої допомоги № 25/04-19 (належним чином посвідчена копія договору міститься в матеріалах справи). Предметом зазначеного договору є надання правової допомоги позивачу у Полтавському окружному адміністративному суді у адміністративній справі за позовом позивача до відповідача про визнання протиправним та часткове скасування припису відповідача від 14.02.2019р. № 09/02.2-23 в частині пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 припису. Позивачем було долучено додаток № 1 до договору "Калькуляція до договору про надання правничої допомоги № 25/04-19 від 25.04.2019р."

Позивачем при пред`явленні позову було надано детальний опис наданих адвокатом послуг на підставі договору про надання правничої допомоги № 25/04-18 від 25.04.2019р. на момент пред`явлення позову. Так, згідно опису позивачу було надано правничу допомогу, що є взаємопов`язаною із предметом спору у справі, що розглядається. Так, вартість наданих послуг на момент пред`явлення позову становить 3200,00 грн. Окрім цього, з огляду на п. 2.4 договору про надання правничої допомоги від 25.04.2019р., позивач зобов`язаний сплатити на користь адвокатського бюро додатково за кожне судове засідання, що відбудеться у справі, 800,00 грн. за кожне судове засідання. У справі, що розглядається, відбулось 4 (кількість судових засідань), у зв`язку з чим позивач має сплатити на користь адвокатського бюро додатково 3200 грн. (2х 800,00 грн.).

В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 2688 від 31.07.2019 року, яким позивачем сплачено 6400 грн. згідно договору про надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наданих позивачем доказів, з огляду на ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що витрати, які має понести позивач (3200,00 грн. - вартість надання послуг, які були надані на момент пред`явлення позову та 3200- вартість надання послуг з представництва інтересів позивача в судових засіданнях) є пов`язані з розглядом справи та з урахуванням пунктів ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають повному відшкодуванню позивачу шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод продтоварів "Світанок" (, місцезнаходження: 36011, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Патріарха Мстислава, будинок 52) до Державної екологічної інспекції Центрального округу (, місцезнаходження: 36039, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Коцюбинського, будинок 6) про визнання протиправним та часткове скасування припису - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3, 4, 5, 6 припису Державної екологічної інспекції Центрального округу № 09/02.2-23 від 14 лютого 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Центрального округу (, місцезнаходження: 36039, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Коцюбинського, будинок 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод продтоварів "Світанок" (, місцезнаходження: 36011, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Патріарха Мстислава, будинок 52) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн., а також витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 6400,00 (шість тисяч чотириста) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко