Справа № 826/9588/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9588/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства закордонних справ України, в якому просила, з урахуванням змін:

- визнати протиправними, корупційними та дискримінаційними дії відповідача і його посадових осіб, які пов`язані з проходженням позивачем державної (дипломатичної) служби, в тому числі у довготерміновому відрядженні в Посольстві України в США, і тривають на час розгляду судом даної справи, та проявилися у затриманні присвоєння чергового дипломатичного рангу, достроковому відкликанні з довготермінового відрядження, позбавленні доступу до робочого місця і права на працю та можливості заробляти на життя, відмовах в зустрічі з керівництвом МЗС України, відмові у ознайомленні з документами щодо проходження державної служби (у тому числі з висновками щодо результатів оцінювання службової діяльності позивача та її дисциплінарною справою), відмові у проведенні обов`язкової атестації та щорічної оцінки позивача;

- визнати протиправною, корупційною та дискримінаційною бездіяльність відповідача і його посадових осіб щодо забезпечення дотримання прав та законних інтересів позивача, виконання вимог чинного законодавства, а також рішень суду, що набрали законної сили, що призвело до виживання зі служби, утисків, створення несприятливих умов для подальшого проходження служби ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у присвоєнні ОСОБА_1 наступного дипломатичного рангу та зобов`язати його вирішити питання про присвоєння позивачу дипломатичного рангу першого секретаря другого класу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до МЗС України в частині позовних вимог про визнання протиправними, корупційними та дискримінаційними дій Міністерства закордонних справ України і його посадових осіб, які пов`язані з проходженням ОСОБА_1 державної (дипломатичної) служби, у тому числі у довготерміновому відрядженні в Посольстві України в США, і тривають на час розгляду судом даної справи, та проявилися у затриманні присвоєння чергового дипломатичного рангу, достроковому відкликанні з довготермінового відрядження, позбавленні доступу до робочого місця і права на працю та можливості заробляти на життя, відмовах в зустрічі з керівництвом Міністерства закордонних справ України, відмові у ознайомленні з документами щодо проходження державної служби (у тому числі з висновками щодо результатів оцінювання службової діяльності позивача та її дисциплінарною справою), відмові у проведенні обов`язкової атестації та щорічної оцінки позивача залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при визначенні строку позовної давності не підлягають застосуванню обмеження, встановлені ч.3 ст.99 КАС України, в редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року, на момент подачі позову, адже протиправність дій/бездіяльності відповідача, зокрема щодо проходження публічної служби, вже була встановлена судами України, натомість, антидискримінаціним законодавством України не встановлено спеціальних строків звернення до суду або інших спеціальних обмежень з огляду на тривалість дискримінаційних дій/бездіяльності у часі. Позивач зазначає, що підозра щодо дійсного застосування до неї заходів дискримінації з`явилась з отриманням листа відповідача від 19 липня 2017 року №201/19-091-2373, яким було відмовлено у відшкодуванні вартості квитків за переїзд, натомість, суд першої інстанції залишив поза увагою вжиття позивачем заходів досудового врегулювання.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив що про всі обставини, які покладені позивачем в основу позовних вимог були відомі останній ще до 01 квітня 2016 року та позивачем самостійно визначено, що про можливо дискримінаційне ставлення до неї з боку посла ОСОБА_2 їй було відомо в липні 2015 року, а твердження ОСОБА_1 , що про всі дії МЗС України вона дізналась після серпня 2016 року не відповідає дійсності, оскільки про відповідні дії позивач була обізнана ще під час її перебування в США, тобто до березня 2016 року.

В силу положень п.3 ст.311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку письмового провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач в апеляційній скарзі просила здійснювати апеляційний розгляд в судовому засіданні за її участі.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Інформацію про призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження отримано позивачем 14 червня 2019 року засобами телефонного зв`язку, та з цієї дати до моменту розгляду справи по суті жодних заяв щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання до суду не надходило.

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі представника апелянта.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналогічні норми містили норми ст.ст.99, 100, 155 КАС України, в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/5097/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, предметом розгляду якої було визнання протиправними дій відповідача щодо не присвоєння позивачу чергового рангу, зобов`язання вчинити дії щодо присвоєння чергового дипломатичного рангу та нарахування і виплата не донарахованої суми грошового забезпечення та постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 вересня 2016 року, визнано протиправною бездіяльність МЗС України щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу та зобов`язано вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу. Вказане судове рішення набрало законної сили 29 листопада 2016 року.

Частиною 4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 вересня 2016 року у справі №826/5097/16 встановлено, що наказом від 25 липня 2012 року №1580-ос позивачу присвоєно дипломатичний ранг другого секретаря другого класу, а право на присвоєння чергового дипломатичного рангу позивач набула з 28 липня 2015 року.

Отже, про наявність затримки присвоєння чергового дипломатичного рангу у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача в частині не присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу позивач достеменно була обізнана станом на момент звернення до суду в адміністративній справі №826/5097/16, рішення в якій набрало законної сили 29 листопада 2016 року.

Наказ МЗС України №377-ос «Про відкликання О.Я. Будько» був прийнятий відповідачем 25 лютого 2016 року.

Зазначений наказ був оскаржений позивачем в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м.Києва, ухвалою якого від 15 квітня 2016 року у справі №826/5863/16 відкрито провадження та постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 вересня 2016 року позивачу було відмовлено в позові, однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 вересня 2016 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до МЗС України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, визнано протиправними дії МЗС України щодо передчасного відкликання позивача з посади другого секретаря по посаді першого секретаря Посольства України США, скасовано наказ МЗС України від 25 лютого 2016 року №377-ос про відкликання ОСОБА_1 , другого секретаря по посаді першого секретаря посольства України в Сполучених штатах Америки, у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 18 січня 2017 року.

Таким чином, про протиправність дій відповідача і його посадових осіб, що проявилися у достроковому відкликанні з довготермінового відрядження шляхом видання наказу МЗС України від 25 лютого 2016 року №377-ос позивач була достеменно обізнана на момент звернення до суду із позовною заявою у справі №826/5863/16 та з цього самого моменту позивач була обізнана про обставину щодо позбавлення доступу до робочого місця і права на працю та можливості заробляти на життя.

Апелянт зазначає, що нею вживались дії щодо позасудового врегулювання спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до відповідача із заявами від 07 лютого 2017 року та від 16 червня 2017 року, у яких повідомляла про готовність провести зустріч з державним секретарем МЗС України А.І. Зайцем з питань визначення строків повернення на робоче місце до Посольства України в США та виплати належного їй грошового забезпечення, за результатами розгляду яких листами від 10 березня 2017 року №201/19-091-1050 та від 19 липня 2017 року №201/19-091-2373 МЗС України надало відповіді про доцільність розгляду порушеного у зазначеному зверненні питання після прийняття Вищим адміністративним судом України рішення за результатами розгляду ним касаційної скарги МЗС України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №826/5863/16.

Враховуючи , що звернення позивача від 07 лютого 2017 року та від 16 червня 2017 року та відповіді МЗС України від 10 березня 2017 року №201/19-091-1050 та від 19 липня 2017 року №201/19-091-2373 містять аналогічні обставини, колегія суддів доходить висновку про можливе порушення свого права на зустріч з керівництвом МЗС України позивач була обізнана з відповіді МЗС України від 10 березня 2017 року №201/19-091-1050, натомість подання повторного звернення від 16 червня 2017 року, на думку суду, спрямовано на штучне поновлення строку звернення до адміністративного суду і не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, позивач листом від 22 серпня 2014 року зверталась до Посла України в США ОСОБА_3 , в якому просила особистого втручання щодо надання засвідчених копій всіх матеріалів, що стосуються проходження державної (дипломатичної) служби позивачем та які стали підставою для видачі наказу від 28 липня 2014 року №1699-ос «Про оголошення догани ОСОБА_1 », а також забезпечення права безперешкодно ознайомлюватись з такими матеріалами.

В матеріалах справи міститься службова записка ОСОБА_1 , датована 29 лютого 2016 року, в якій позивач просить провести щорічне оцінювання виконання посадових обов`язків, а також заява про переведення, за результатами щорічного оцінювання виконання обов`язків та завдань у 2015 році, з посади другого секретаря по посаді першого секретаря Посольства України в Сполучених Штатах Америки на посаду першого секретаря цього ж Посольства, до якої додається бланк щорічної оцінки за результатами 2015 року.

Наведене свідчить, що про позицію відповідача та його посадових осіб щодо ознайомлення з документами щодо проходження позивачем державної служби (у тому числі з висновками щодо результатів оцінювання службової діяльності позивача та її дисциплінарною справою) позивач була обізнана ще у 2014 році, а факт обізнаності позивача станом на 29 лютого 2016 року про порушення його права щодо проведення обов`язкової атестації та щорічної оцінки підтверджується відповідною службовою запискою.

Щодо твердження апелянта, що нею вживались заходи досудового врегулювання спору, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 4 ст.99 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду з даним позовом) передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при вжитті заходів досудового врегулювання спору процесуальним законодавством встановлюється місячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, який обчислюється з дні, коли особа дізналась про відповідне рішення суб`єкта владних повноважень.

Твердження апелянта, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню загальний шестимісячний строк звернення до суду є безпідставним, оскільки за своєю суттю спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби в центральному органі державної влади - Міністерстві закордонних справ України, та в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні строки, встановлені ч.3 ст.99 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) та ч.5 ст.122 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року), якими передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії або бездіяльності), а не коли така особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Наведена у ст.99 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) та 122 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року) умова початку перебігу строку звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, дає підстави для висновку про встановлення процесуальним законодавством презумпції можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому самого лише посилання на момент, коли особа для себе з`ясувала, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням її прав у сфері публічних правовідносин та носять дискримінаційний характер, недостатньо, що свідчить про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів не вбачає наявності об`єктивно непереборних обставин, які б не залежали від волевиявлення особи або пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством строк.

Частинами 1, 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що позивач звернулась з адміністративним позовом до суду 01 серпня 2017 року, доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також неможливості звернення до суду у встановлений законодавством строк суду не надано, приймаючи до уваги, що про порушення свої прав, свобод та інтересів позивач була обізнана у 2014-2016 роках та про обставини щодо відмова у зустрічі з керівництвом МЗС України позивач дізналась з відповіді МЗС України від 10 березня 2017 року №201/19-091-1050, а тому суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними, корупційними та дискримінаційними дій Міністерства закордонних справ України і його посадових осіб, які пов`язані з проходженням ОСОБА_1 державної (дипломатичної) служби, у тому числі у довготерміновому відрядженні в Посольстві України в США, і тривають на час розгляду судом даної справи, та проявилися у затриманні присвоєння чергового дипломатичного рангу, достроковому відкликанні з довготермінового відрядження, позбавленні доступу до робочого місця і права на працю та можливості заробляти на життя, відмовах в зустрічі з керівництвом Міністерства закордонних справ України, відмові у ознайомленні з документами щодо проходження державної служби (у тому числі з висновками щодо результатів оцінювання службової діяльності позивача та її дисциплінарною справою), відмові у проведенні обов`язкової атестації та щорічної оцінки позивача без розгляду, на підставі п.8 ч.1 ст.240, ч.5 ст.123 КАС України.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 травня 2019 року про залишення без розгляду частини позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 09 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма