Справа № 303/3531/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/8322/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Шавель Р.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник відповідача Брик А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Сомалі ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року у (головуючий суддя Довжанин В.М., м.Мукачево, проголошено о 12:33:58) справі № 303/3531/19 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Сомалі ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

позивач - Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, звернувся в суд з позовом до відповідача - громадянина Сомалі ОСОБА_1, в якому просив продовжити строк затримання відповідача з метою його належної ідентифікації, а також до прийняття рішення за його заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше, як на 18 місяців, а саме до 09 грудня 2019 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року позов задоволено, продовжено строк затримання громадянина Сомалі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 09 грудня 2019 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржене рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що за період тримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців його можна було ідентифікувати в повному обсязі, оскільки останній співпрацює з органами міграційної служби, а тому підстав для задоволення позову немає. Крім того апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції йому не було забезпечено перекладача, який належно володіє мовою відповідача.

Відтак, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін, зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2018 року постановою Мукачівського міськрайонного суду відносно відповідача було прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 06 (шість) місяців.

14 грудня 2018 року постановою Мукачівського міськрайонного суду відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення за межі України.

25 квітня 2019 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, з місцем розташування с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області. Шестимісячний строк тримання відповідача закінчується 09 червня 2019 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час подання позову, інформації щодо встановлення особи відповідача з метою підготовки відповідних документів для його подальшого видворення від дипломатичних установ Мукачівським прикордонним загоном не отримано. Крім того, під час перебування в пункті тимчасового тримання, після прийняття судом рішення про примусове видворення відповідач звернувся з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яку було передано для розгляду до Головного Управління міграційної служби в Закарпатській області. Зважаючи на ці обставини суд першої інстанції дійшов висновку, про наявність підстав для продовження строку затримання.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який, в свою чергу, визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч.3 ст.9 вищезазначеного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Приписи ч.1 ст.26 цього Закону визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства, ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до п.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Пункт 12 ст.289 КАС України передбачає, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

З системного аналізу правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що громадянин Сомалі ОСОБА_1 09 грудня 2018 року незаконно, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, перетнув державний кордон з України в Угорщину на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Косино» відділу прикордонної служби «Лужанка» в районі прикордонних знаків № 244-245, територія Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Угорщини та того ж дня в пункті пропуску «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, переданий на територію України у встановленому Угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

12 грудня 2018 року постановою Мукачівського міськрайонного суду відносно відповідача було прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 06 (шість) місяців.

14 грудня 2018 року постановою Мукачівського міськрайонного суду відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення за межі України.

25 квітня 2019 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, з місцем розташування с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області. Шестимісячний строк тримання відповідача закінчується 09 червня 2019 року.

З метою встановлення особи відповідача, в зв`язку з відсутністю на території України посольських та консульських установ Сомалі, Мукачівським прикордонним загоном до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України 13 грудня 2018 року за вихідним номером № 81/12970 було направлено відповідний запит. Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України вказаний запит був направлений до Посольства України в Республіці Кенія, яке в свою чергу надіслало його до Посольства Федеративної Республіки Сомалі в Республіці Кенія.

Крім цього, приймаючи до уваги відсутність відповідей на попередній запит щодо встановлення особи відповідача, 15 лютого 2019 року, за вихідним номером 81/1341, через Департамент консульської служби МЗС України та Посольство України в Республіці Кенія до Посольства Федеративної Республіки Сомалі в Республіці Кенія було направлено повторні запити щодо встановлення особи відповідача.

Згідно із листами з Посольства Федеративної Республіки Сомалі в Республіці Кенія щодо надання можливості спілкування з відповідачем з метою уточнення даних про нього для встановлення особи та документування національними документами, в лютому 2019 року, за допомогою засобів телефонного зв`язку, Послом Федеративної Республіки Сомалі в Республіці Кенія з відповідачем було проведено відповідну співбесіду (компакт-диск з записом розмови додається до позову).

Разом з тим, станом на час подання позову, інформації щодо встановлення особи відповідача з метою підготовки відповідних документів для його подальшого видворення не отримано.

Крім того, під час перебування в пункті тимчасового тримання, після прийняття судом рішення про примусове видворення відповідач звернувся з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яку було передано для розгляду до Головного Управління міграційної служби в Закарпатській області.

За інформацією отриманою від Головного управління Держаної міграційної служби в Закарпатській області (лист №2101.4.4-8241/21.3-19 від 31 травня 2019 року) за заявою відповідача прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке він оскаржив до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що заява громадянина Сомалі ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, не розглянута, оскільки жодної інформації на спростування цього факту до матеріалів справи не долучено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено необхідність продовження строку затримання відповідача, оскільки рішення за заявою громадянина Сомалі ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не прийнято, а тому наявні правові підстави для продовження строку затримання громадянина Сомалі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на шість місяців, а саме: до 16 листопада 2019 року.

Колегія суддів, вважає безпідставними покликання апелянта на те, що за період тримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців його можна було ідентифікувати в повному обсязі, оскільки у спірних правовідносинах розглядається питання продовження строку затримання громадянина Сомалі ОСОБА_1 не лише з мотивів ідентифікації особи, а й з підстав розгляду заяви про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Крім того, колегія суддів вважає необгрунтованим покликання відповідача на те, що йому не було забезпечено кваліфікованого перекладача, з огляду на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції перебувало троє перекладачів, двоє з яких є безпосередньо носія мови, якою в силу країни свого походження, позивач об`єктивно володіє, а один з цих перекладачів є громадянкою Сомалі.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Сомалі ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року у справі № 303/3094/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель