Справа № 815/4618/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року

Київ

справа №815/4618/15

адміністративне провадження №К/9901/30421/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Градовського Ю.М., Турецької І.О., Стас Л.В. від 24.01.2017 у справі №815/4618/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій щодо державної реєстрації прав та обтяжень,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому з урахуванням зміни та уточнення позовних вимог, просив:

- визнати незаконними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни щодо державної реєстрації прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 17278192 від 18.11.2014 на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 ;

- скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 17278192 від 18.11.2014 на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксану Сергіївну внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав та обтяжень індексний номер: 17278192 від 18.11.2014 на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 із внесенням до відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей згідно із п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 №1141 з відміткою про скасування державної реєстрації прав;

- скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 29622743 від 18.11.2014 на нежитлове приміщення, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , загальною площею 294кв.м., видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції в частині щодо скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 29622743 від 18.11.2014 на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294 кв.м., виданого реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 - провадженням закрито, з тих підстав, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни щодо державної реєстрації прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 17278192 від 18.11.2014 на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 .

Скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 17278192 від 18.11.2014 на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 146 (сто сорок шість) грн 16 коп.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 скасовано.

Прийнято по справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначив, що державна реєстрація прав та обтяжень на нежитлове приміщення, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294кв.м., Державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксаною Сергіївною проведено на підставі Інвестиційного договору №10/09/1, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Одеський центр дозвілля», зокрема, 10.09.2008, при цьому, у розділі 9 означеного правочину, та додатку №1 до інвестиційного договору, в розділі місцезнаходження (місце проживання сторін) Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 31.07.2009р., відомостями щодо Інвестора ( ОСОБА_2 ) зазначено - на підставі Посвідки на проживання, виданої 5.08.2010. Також, квартира АДРЕСА_1 належить не ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 , та розташована на вісімнадцятому поверсі даного будинку. До того ж, в інвестиційному договорі від 10.09.2008 №10/09/1 не існує номера приміщення до якого належить тераса, у зв`язку з чим вона не має конструктивної прив`язки до квартири АДРЕСА_1 , а тому використання АДРЕСА_1, на думку позивача, є незаконним для резервування адреси.

Окрім того, у спірному рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.11.2014 №17278192 зазначено, що державна реєстрація права власності проводиться на житлове приміщення, тоді як у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18.11.2014 №29622743 як об`єкт нерухомого майна зазначено нежитлове приміщення, а у Витязі з Державного реєстру прав на нерухоме майно - нежитлове приміщення - тераса. Позивач також зазначив, що державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 проведено за відсутності згоди співвласників багатоквартирного будинку на приєднання місця загального користування, на проведення реконструкції об`єкту нерухомого майна, який перебував у спільній власності, та без перерозподілу часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що на підставі акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 20.12.2008 комісією прийнято рішення про прийняття в експлуатацію житлового комплексу із паркінгом та групою адміністративно-громадськими приміщеннями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі акту державної приймальної комісії, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження №2176 від 31.12.2008 про затвердження акту приймальної комісії від 20.12.2008 про прийняття в експлуатацію спірного будинку АДРЕСА_1 та зобов`язано зареєструвати вказаний житловий будинок, згідно п.1 розпорядження. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 14.11.2008 видало ТОВ «Одеський центр дозвілля» технічний паспорт на житловий комплекс з паркінгом та громадсько-адміністративними приміщеннями АДРЕСА_1 .

Таким чином, будинок АДРЕСА_1 був закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію. На час прийняття спірного будинку в експлуатацію, усі житлові і нежитлові приміщення та квартири в цьому будинку були продані і мали свого власника. Поступово кожний власник оформлював, у встановленому законом порядку, право установчі документи на житлові, нежитлові приміщення та квартири в багатоквартирному будинку.

На підставі рішення установчих зборів від 17.08.2009 протокол №1, власниками квартир та нежилих приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пальміра» та цим же протоколом №1 затверджено статут ОСББ «Пальміра», який 20.08.2009 був зареєстрований Виконавчим комітетом Одеської міської ради за реєстраційним номером №218.

Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу від 28.09.2009 ТОВ «Одеський центр дозвілля» передало, а ОСББ «Пальміра» провело обстеження та прийняло житловий будинок АДРЕСА_1 разом з усіма активами та прибудинковою територією.

Таким чином, після створення 17.08.2009 свого об`єднання, ОСББ «Пальміра» прийняло, на підставі акту приймання-передачі, житловий комплекс по АДРЕСА_1 на свій баланс.

ОСОБА_1 на підставі інвестиційного договору №0706/1 від 1.06.2009, технічного паспорту від 3.09.2009, придбав квартиру АДРЕСА_2 на четвертому поверсі в будинку АДРЕСА_1 та 30.11.2009 отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру (т. 2 а.с. 6).

Позивач зазначає, що оскільки він є власником квартири АДРЕСА_2 в будинку АДРЕСА_1 та членом об`єднання, а ОСББ «Пальміра» прийняло на баланс спірний житловий комплекс, то вказане спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю усіх співвласників цього будинку, у тому числі і його, а тому він має право приймати участь у вирішенні усіх питань, пов`язаних із передачею у власність, оренду та інше усіх приміщень, співвласником яких він та інші члени є.

На підставі інвестиційного договору №10/09/1 від 10.09.2008 ОСОБА_2 фінансував будівництво нежитлового приміщення-тераси, яке розташоване на другому поверсі, фактичною площею 980кв.м., а з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,3 складає 294кв.м. За умовами договору інвестування, ОСОБА_2 набуває право власності на спірне нежитлове приміщення після закінчення будівництва, введення в експлуатацію комплексу, підписання акту приймання-передачі приміщення. За умовами договору, передача нежитлового приміщення здійснюється за умови повного виконання договору щодо фінансування будівництва. Після укладання усіх вказаних документів набувачу видається свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення.

31.07.2009 між ТОВ «Одеський центр дозвілля» та ОСОБА_2 укладений акт приймання-передачі нежитлового приміщення в житловому комплексі «Пальміра», поштова адреса: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_2 отримав усі необхідні документи для подальшої подачі їх і отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації. У серпні 2014р. ПП «Коло друзів» видано ОСОБА_2 технічний паспорт на нежитлове приміщення терасу із зазначенням площі приміщення 294 кв.м.

Маючи намір здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення-терасу, ОСОБА_2 через свого представника, 30.10.2014 подав заяву до державної реєстраційної служби про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. До поданої заяви були надані усі необхідні документи, які підтверджують придбання нежитлового приміщення в житловому комплексі «Пальміра».

На підставі поданих документів, та у відповідності до вимог ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.20 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого КМУ №868 від 17.10.2013, державний реєстратор Антоненко О.С . , після перевірки документів, прийняла рішення за №17278192 від 18.11.2014 про державну реєстрацію права власності на нежитлове (описка в рішенні - житлове) приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

В той же день 18.11.2014, державним реєстратором ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_1 , площею 294 кв.м. Прийняті рішення внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_2 було зареєстроване право власності та отримані усі необхідні правоустановчі документи на нерухоме майно-терасу, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 площею 294 кв.м.

Вважаючи, що державну реєстрацію проведено з порушеннями вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор здійснив реєстрації спірного нерухомого майна з порушенням норм діючого законодавства, на підставі інвестиційного договору №10/09/1 від 10.09.2008, який укладений з порушенням ст.4 ЗУ «Про інвестиційну діяльність», а тому не надає ОСОБА_2 право набуття права власності на спірне майно. Співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , не надавалась згода на приєднання місця загального користування та проведення реконструкції спірного об`єкту нерухомості тераси. В технічному паспорті на спірне нерухоме майно допущені помилки, які мають суттєве значення для визначення приміщення. Крім того, закінчився договір оренди земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий комплекс. В рішенні державного реєстратора №17278192 від 18.11.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вказані відомості про житлове приміщення, в той час, як документи подавались щодо нежитлового приміщення тераси.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку, що державна реєстрація проведена на підставі правоустановлюючих документів та відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказаний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками судів з огляду на таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями ст. 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що державний реєстратор після перевірки документів прийняла рішення за №17278192 від 18.11.2014 про державну реєстрацію права власності на нежитлове (описка в рішенні - житлове) приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та 18.11.2014 державним реєстратором ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_1 , площею 294 кв.м. Прийняті рішення внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Отже, ОСОБА_2 отримав та зареєстрував право власності на нерухоме майно-терасу, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 площею 294 кв.м.

За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки спір про право на нежитлове приміщення, яке позивач вважає спільною сумісною власністю, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Оскільки у цій справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою третьою особою права власності не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року (справа № 820/4146/17).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішень судами) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Виникнення спірних правовідносин у справі, яка розглядається, обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття третьою особою права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 . Тобто предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічний підхід до застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/3202/16.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року скасувати.

Провадження у справі № 815/4618/15 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Антоненко Оксани Сергіївни, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції закрити.

Роз`яснити про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді А. І. Рибачук

Т. Г. Стрелець