Справа № 360/2492/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року справа № 360/2492/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року (повний текст складено 02 липня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/2492/19 (суддя в 1 інстанції Кисельова Є.О.) за позовом Приватного підприємства «Сєвєродонецькенергосервіс» до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними та скасування рішень державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Сєвєродонецькенергосервіс» (далі ПП «Сєвєродонецькенергосервіс», позивач) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі Сєвєродонецький МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень державного виконавця (арк.справи 3-5).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 04 червня 2019 року ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» отримано постанову «Про стягнення виконавчого збору» від 16.05.2019 № 50642798, яку вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з таких підстав.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Ковальовою О.В. від 24.03.2016 відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 № 913/725/15 про стягнення з ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованості за договором № 152/1 від 19.11.2010 р. в розмірі 1 120 130,29 грн. Оскільки 12.04.2016 стягувачем - ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» надано до відповідача заяву про відмову від стягнення вказаної суми та повернення виконавчого документа, відповідачем 23.04.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також зазначав, що ПП «Сєвєродонецькенергосервіс», як боржник, виконав добровільно рішення господарського суду Луганської області щодо сплати на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованості за договором № 152/1 від 19.11.2010 в розмірі 1 120 130,29 грн. При цьому, суму у розмірі 371 153 грн. ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» сплатило на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» ще до відкриття виконавчого провадження, а залишок заборгованості ще п`ятьма платежами у період з 06.04.2016 по 23.05.2016. Таким чином, на момент винесення державним виконавцем постанови від 23.04.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не було виконано жодної виконавчої дії та фактично не було стягнуто жодних коштів на виконання рішення суду, що в свою чергу не давало підстав державному виконавцю застосувати положення ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», та винести постанову про стягнення з ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута. З врахуванням вище вказаних положень зазначеного Закону, державним виконавцем при поверненні виконавчого документа стягувачу, не виносилась постанова про стягнення виконавчого збору з боржника. Але більш ніж через рік, 16.05.2019 старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Глущенком О.С. була винесена постанова «Про скасування процесуального документу», зі змісту якої вбачається, що скасована постанова від 23.04.2018 «Про повернення виконавчого документа стягувачу». При цьому, причиною скасування постанови від 23.04.2018 була вказана помилка виконавця, а підставою для скасування - абзац 4 ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Наслідком винесення постанови від 16.05.2019 «Про скасування процесуального документу» стало винесення державним виконавцем постанови від 16.05.2019 про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом, та яка поклала на позивача обов`язок зі сплати виконавчого збору у розмірі 112 013,02 грн.

Посилаючись на положення статті 27 Закон України «Про виконавче провадження» зазначав, що на час прийняття відповідачем постанови від 23.04.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», діяли положення вказаного Закону у редакції від 07.03.2018, згідно якої, відповідно до вимог статті 27 цього Закону виконавчий збір стягувався державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Проте, відповідачем при прийнятті постанови від 16.05.2019 про стягнення виконавчого збору застосовано положення статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 28.08.2018, згідно якої виконавчий збір підлягав стягненню у розмірі 10 % не з суми, що фактично стягнута, а з суми, яка підлягає примусовому стягненню згідно виконавчого документа.

У зв`язку з наведеним просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Глущенка О.С. від 16.05.2019 про стягнення виконавчого збору ВП № 50642798.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 360/2492/19 позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано судом протиправною та скасовано постанову Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 16.05.2019 ВП № 50642798 про стягнення виконавчого збору; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь приватного підприємства «Сєвєродонецькенергосервіс» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 гривня 00 копійок (арк.справи 106-111).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк.справи 115-116).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне:

Предметом оскарження в даній справі є правомірність винесення відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору від 16.05.2019 ВП № 50642798 у розмірі 112013,02 грн.

Частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуються з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 (далі-постанова Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 № 3).

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 № 3 судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» ( 606-14 ) порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Порядок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - ЗУ «Про виконавче провадження», Закон).

Згідно пункту першого статті третьої цього Закону (в редакції від 07.03.2018) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Згідно із положеннями статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу наведених норм слідує, що державний виконавець після отримання заяви про примусове виконання рішення не пізніше наступного робочого дня приймає рішення про відкриття виконавчого провадження, про що виносить відповідну постанову, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Колегією суддів встановлено, що 21.03.2016 на адресу відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції надійшла заява товариства з обмеженою «Луганське енергетичне об`єднання» про прийняття до примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 № 913/725/15 про стягнення з приватного підприємства «Сєвєродонецькенергосервіс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованість по оплаті за спожиту активну електричну енергію в розмірі 1120130,29 грн., на підставі якого 24.03.2016 державним виконавцем Ковальовою О.В. відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції прийнято постанову ВП № 50642798 про відкриття виконавчого провадження (арк.справи 20, 70).

12 квітня 2016 за вих. № 01-31/2/56 від стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на адресу виконавчої служби надійшла заява про відмову від стягнення і повернення виконавчого документу без виконання (арк.справи 21).

23 квітня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову ВП № 50642798 про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа у зв`язку з погашенням суми боргу (арк.справи 22).

16 травня 2019 року за результатами позачергової цільової перевірки, проведеної управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, виявлено порушення вимог статей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 50642798 з примусового виконання наказу від 25.01.2016 № 319/725/15 та встановлено, що державним виконавцем після прийняття постанови від 23.04.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу, не винесено постанови про стягнення виконавчого збору відповідно до вимог статей 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження». У зв`язку з виявленими порушеннями під час вказаної перевірки виконуючим обов`язки начальника відділу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гречишкіною О.В. прийнято постанову від 16.05.2019, якою скасовано постанову про повернення виконавчого провадження від 23.04.2018 № 50642798 та зобов`язано державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50642798, відкритому на підставі наказу Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 № 319/725/15 (арк.справи 65).

16 травня 2019 року відповідачем згідно вимог абзацу 4 частини третьої статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 50642798 про скасування процесуального документу (арк.справи 66).

16 травня 2019 року відповідачем згідно вимог статті 42 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 50642798 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (арк.справи 67).

16 травня 2019 року відповідачем згідно вимог статей 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 50642798 про стягнення з боржника виконавчого збору (арк.справи 68).

16 травня 2019 року відповідачем згідно вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 591405 про відкриття виконавчого провадження (арк.справи 73).

16 травня 2019 року відповідачем згідно вимог пункту 1 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 50642798 про повернення виконавчого документу стягувачу (арк.справи 69).

Вказані вище постанови відповідачем спрямовано на адресу позивача поштою 31.05.2019 (арк.справи 75, 76).

04 червня 2019 року за вих. № 0406/19-2 позивач звернувся до відповідача із повідомленням про неможливість з`явитись на виклик державного виконавця 30.05.2019, оскільки вказаний виклик отримано лише 03.06.2019 (арк.справи 85).

04 червня 2019 року за вих. № 0406/19-1 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання постанови про стягнення виконавчого збору від 16.05.2019 ВП № 50642798, оскільки дану постанову позивачем не отримано (арк.справи 87).

Оглядом вказаної вище заяви встановлено, що спірну постанову про стягнення виконавчого збору від 16.05.2019 ВП № 50642798 отримано позивачем 04.06.2019 (арк.справи 87).

07 червня 2019 року за вих. № 0706/19-1 позивач звернувся до відповідача із листом, в якому зазначено, що ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» на виконання рішення суду від 11.01.2016 по справі № 913/725/15 про стягнення з ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованості за спожиту електроенергію, погашено заборгованість в сумі 594106,00 грн (арк.справи 88).

07 червня 2019 року за вих. № 336 ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на адресу виконуючого обов`язки Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області листом повідомлено про погашення ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» заборгованості на виконання вказаного вище рішення суду у сумі 594106,00 грн (арк.справи 89).

Крім того, колегією суддів встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» на виконання наказу Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 № 913/725/15 про стягнення з приватного підприємства «Сєвєродонецькенергосервіс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованість по оплаті за спожиту активну електричну енергію в розмірі 1120130,29 грн. сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 17.03.2016 № 25 у сумі 149400,00 грн; від 23.03.2016 № 27 у сумі 222353,00 грн; від 06.04.2016 № 124 у сумі 222353,00 грн; від 13.04.2016 № 36 у сумі 221189,00 грн; від 20.04.2016 № 38 у сумі 222353,00 грн; від 29.04.2016 № 167 у сумі 222353,00 грн; від 23.05.2016 № 193 у сумі 12829,27 грн (арк.справи 13-19).

26 червня 2019 року відповідачем згідно вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 59140529 про закінчення виконавчого провадження (арк.справи 99).

Відповідно до частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 07.03.2018) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Статтею 40 цього Закону закріплено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Частиною першою зазначеної статті визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 3 цієї статті визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведених норм слідує, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, та у разі закінчення виконавчого провадження, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як зазначалося колегією суддів вище, з посиланням на статтю 37 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області 23.04.2018 винесено постанову ВП № 50642798 про повернення виконавчого документа стягувачу (арк.справи 64 зворотній бік). Таким чином, державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору не приймались на час винесення постанови від 23.04.2018 ВП № 50642798 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також, як вже зазначалося раніше, відповідачем за результатами позачергової цільової перевірки, проведеної управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, за результатами якої виявлено порушення вимог статей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 50642798 з примусового виконання наказу від 25.01.2016 № 319/725/15 та встановлено, що державним виконавцем після прийняття постанови від 23.04.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу, не винесено постанови про стягнення виконавчого збору відповідно до вимог статей 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження». У зв`язку з виявленими порушеннями під час вказаної перевірки виконуючим обов`язки начальника відділу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гречишкіною О.В. прийнято постанову від 16.05.2019, якою скасовано постанову про повернення виконавчого провадження від 23.04.2018 № 50642798 та зобов`язано державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50642798, відкритому на підставі наказу Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 № 319/725/15 (арк.справи 65).

Таким чином, відповідачем за результатами проведеної перевірки лише 16.05.2019 прийнято, зокрема, постанову ВП № 50642798 про стягнення виконавчого збору, якою у відповідності до вимог статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено стягнути з боржника ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» виконавчий збір у розмірі 112013,02 грн (арк.справи 68).

При цьому, колегія суддів зазначає, що державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови не було враховано того факту, що в межах виконавчого провадження ВП № 50642798, яке закінчено на підставі повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою у відповідності до вимог статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 07.03.2018). Тобто, відповідачем після прийняття постанови від 23.04.2018 ВП № 50642798 про повернення виконавчого документа стягувачу постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не приймалась та не реалізовувалась державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження, а навпаки 23.04.2018 відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Як зазначалося колегією суддів вище, частиною 2 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 07.03.2018) визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу наведеної норми слідує, що стягнення виконавчого збору напряму залежить від розміру фактично стягнутого, повернутого або переданого майна при примусовому виконанню виконавчого документа.

Оскільки божником ПП «Сєвєродонецькенергосервіс» в рамках виконавчого провадження ВП № 50642798 на виконання рішення Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 № 913/725/15 про стягнення з приватного підприємства «Сєвєродонецькенергосервіс» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованості по оплаті за спожиту активну електричну енергію в розмірі 1120130,29 грн сплачено заборгованість у повному обсязі, у зв`язку з чим стягувач звернувся до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа, та в межах вказаного виконавчого провадження не відбулося фактичного виконання рішення Господарського суду Луганської області від 25.01.2016 у справі № 913/725/15 щодо стягнення на користь боржника ані заборгованості з прострочених процентів, ані судового збору, тому у відповідача не було підстав для прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору від 16.05.2019 ВП № 50642798, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно приписів частини другої статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 07.03.2018) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу наведеної норми слідує, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків саме суми, що зокрема, фактично стягнута.

Відповідно до вимог частини другої статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 28.08.2018) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

З аналізу наведеної норми слідує, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, зокрема, що підлягає примусовому стягненню.

Згодом до ЗУ «Про виконавче провадження» вносились зміни, проте положення частини другої статті 27 цього Закону залишалися незмінними, тобто виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, зокрема, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, відповідачем при винесенні спірної постанови від 16.05.2019 ВП № 50642798 застосовано положення частини другої статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження», якою виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, зокрема, що підлягає примусовому стягненню, а не положення цієї ж норми, які були чинні на час прийняття державним виконавцем постанови від 23.04.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 360/2492/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 360/2492/19 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць