Справа № 620/604/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/604/19 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства науково-виробничий комплекс «Прогрес» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства науково-виробничий комплекс «Прогрес» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство науково-виробничий комплекс «Прогрес» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2018 форма «Н», винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, яким до Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» застосовано штраф у сумі 18 601, 71 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

На обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що до здійснюваних ним операцій застосовується пункт 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо тимчасового звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України продукції оборонного призначення, отже, відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення щодо затримки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом помилково застосовано висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 04.09.2018 в справі № 816/1488/17, оскільки в наведеній справі податкові накладні складались не у відповідності до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Отже, вказує, що судом не в повній мірі досліджено матеріали справи і не надано належну оцінку доказам.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а судове рішення залишити без змін як законне і обгрунтоване.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Головного управління ДФС у Чернігівській області було проведено камеральну перевірку Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» з питань дотримання строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 28.11.2018 № 1791/25-01-51-05-14307297, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування від 28.02.2017 № 83, від 31.12.2017 № 101, від 31.12.2017 № 95, від 31.12.2017 № 96, від 31.12.2017 № 102, від 31.12.2017 № 103, від 31.12.2017 № 97, від 31.12.2017 № 104, від 31.12.2017 № 98, від 31.12.2017 № 99, від 31.12.2017 № 105, від 31.12.2017 № 94, від 31.12.2017 № 93, від 31.12.2017 № 100 в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 15-17).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.12.2018 № , яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% на суму 18 601, 71 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 186 017, 00 грн. (а.с. 11-12).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач скористався правом адміністративного оскарження і подав скаргу від 14.12.2018 № 232/750, яку рішенням Державної фіскальної служби України від 14.02.2019 № 7331/6/99-99-11-06-01-25 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с. 22-23).

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, позивачем у рядках IV, V зведених податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників зазначено про обсяги постачання за основною ставкою (код ставки 20), що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість, дії податкового органу щодо накладення на позивача штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних є правомірними.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Так, згідно п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: групи 93, крім включених до товарних позицій 9303-9304, а також 9305 (тільки призначених для виробів товарних позицій 9303-9304), 9306 90 90 00 та 9307.

Державне підприємство науково-виробничий комплекс «Прогрес» є підприємством оборонно-промислового комплексу України і включено до складу Державного концерну «Укроборонпром», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вказує позивач, підприємство виготовляє і здійснює операції з постачання наступної продукції: гірокоординатор та електропривід, що використовуються для комплектації протитанкових керованих ракет «Стугна» та «Комбат». Така продукція відповідає товарним позиціям групи 93 код товарної позиції 9306 90 10 00 згідно висновків експерта Чернігівської регіональної ТПП № НК-2 від 26.01.2015 (а.с. 18) та № НК-1 від 26.01.2015 (а.с. 19).

Для виготовлення власної продукції ДП НВК «Прогрес» здійснює придбання товарів (робіт, послуг), що використовуються частково для операцій звільнених від оподаткування, а частково - для оподаткованих операцій.

Згідно пп. «б» п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Згідно п. 199.1 ст. 199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Згідно п. 199.5 ст. 199 ПК України частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку у податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося зняття з обліку.

Відповідно до п. 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 (далі - Порядок № 1307), при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини.

В даному випадку, позивачем зазначено тип причини « 09» - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п. 11 Порядку № 1307 у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися, зокрема, в операціях, звільнених від оподаткування.

У зведених податкових накладних, у яких зазначено код ознаки 1 або 2, у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00 », рядок «Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта» не заповнюється, а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).

Відповідно до п. 16 Порядку № 1307 заповнення податкової накладної таблична частина податкової накладної складається з двох розділів: А і Б.

Так, до розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг, а саме: до графи 2 - опис (номенклатура) товарів/послуг постачальника (продавця) (абзац 2 п.16).

Згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 16 Порядку № 1307, у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, у цій графі платником зазначаються дати складання та порядкові номери податкових накладних, складених на такого платника податку при постачанні йому товарів/послуг, необоротних активів, за якими він визначає податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України;

Згідно абзацу 3 підпункту 3 пункту 16 Порядку № 1307 у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, у графі 4 вказується «грн.».

Згідно підпункту 8 пункту 16 Порядку № 1307 у графі 10 зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, вказується вартість (частина вартості) товару/послуги, необоротного активу, на яку нараховується податок відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу, згідно з основною ставкою податку та ставкою податку 7 відсотків, які застосовуються при нарахуванні податкових зобов`язань.

Згідно абзацу 5 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, графи 3.1, 3.2, 3.3, 5-9,12 не заповнюються.

Згідно абзацу 8 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 до розділу А податкової накладної (рядки 1-Х) вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, а саме: у рядку І зазначається загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість, у рядках ІІ-ІУ зазначаються суми податку на додану вартість, нараховані виходячи з обсягів постачання, зазначених у рядках V та VI; у рядках У-ІХ зазначаються загальні обсяги постачання товарів/послуг в розрізі кодів ставок, зазначених у графі 8 нижньої табличної частини податкової накладної.

Згідно абзацу 10 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, рядки УІІ-ІХ не заповнюються.

Згідно абзацу 14 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, графи 3, 5-9 не заповнюються.

З урахуванням викладеного, колегія суддів робить висновок, що податкові накладні/розрахунки коригування від 28.02.2017 № 83, від 31.12.2017 № 101, від 31.12.2017 № 95, від 31.12.2017 № 96, від 31.12.2017 № 102, від 31.12.2017 № 103, від 31.12.2017 № 97, від 31.12.2017 № 104, від 31.12.2017 № 98, від 31.12.2017 № 99, від 31.12.2017 № 105, від 31.12.2017 № 94, від 31.12.2017 № 93, від 31.12.2017 № 100 складені позивачем з дотриманням вимог Порядку № 1307.

За приписами пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Водночас, слушними є доводи заявника апеляційної скарги, що штрафні санкції, передбачені цією статтею, не застосовуються у разі порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів/послуг для операцій які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України передбачена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Пунктом 56.21 ст. 56 ПК України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, враховуючи імперативність правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, колегія суддів вважає, що контролюючий орган був зобов`язаний прийняти рішення на користь платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п. 110 Рішення ЄСПЛ по справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97), адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Згідно п.п. 71, 73, 74 Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatismutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії») (Lelas v. Croatia) (заява № 55555/08).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Othersv. Romania), п. 38).

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія робить висновок, що штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України за порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу, складених при визначенні податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 статті 198 Кодексу не застосовуються.

Згідно абзацу 8 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 до розділу А податкової накладної (рядки І-Х) вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, а саме: у рядку І зазначається загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість, у рядках ІІ-ІV зазначаються суми податку на додану вартість, нараховані виходячи з обсягів постачання, зазначених у рядках V та VI; у рядках У-ІХ зазначаються загальні обсяги постачання товарів/послуг в розрізі кодів ставок, зазначених у графі 8 нижньої табличної частини податкової накладної.

Згідно абзацу 14 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, графи 3, 5-9 не заповнюються.

Згідно абзацу 11 підпункту 10 пункту 16 Порядку № 1307 у разі складання податкової накладної на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, рядки II-VIII не заповнюються.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові по справі № 816/1488/17 від 04 вересня 2018 року, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач як суб`єкт владних повноважень досліджуючи під час проведення камеральної перевірки податкові накладні/розрахунки коригування мав перевірити їх на дотримання вимог Порядку № 1307. В даному випадку, визначальною була обставина помилкового зазначення позивачем ставки оподаткування. При цьому в решті податкові накладні/розрахунки коригування заповнені з дотриманням вимог пункту 11 Порядку № 1307, тобто вони не підлягали наданню отримувачу (покупцю), що виключає відповідальність, передбачену пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Наведене, на переконання судової колегії, виключає можливість застосування штрафних санкцій до платника податків, оскільки, очевидним є помилкове заповнення позивачем рядків IV-V із зазначенням ставки оподаткування, що мало бути враховано контролюючим органом під час перевірки.

З огляду на наведені вище обставини справи, колегія суддів вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в рішенні та є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач в апеляційній скарзі ставить питання щодо розподілу судових витрат. З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжного доручення № 796 від 22.02.2019 позивачем було сплачено 1 921, 00 грн судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та відповідно до платіжного доручення № 2233 від 24.05.2019 сплачено 2 881, 50 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат зі сплати судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та апеляційною скаргою в розмірі 4 802, 50 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2018 форма «Н», винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, яким до Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» застосовано штраф у сумі 18 601, 71 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ВУЛИЦЯ РЕМІСНИЧА, будинок 11; ідентифікаційний код: 39392183) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» (16600, Чернігівська обл., місто Ніжин, ВУЛИЦЯ НОСІВСЬКИЙ ШЛЯХ, будинок 29; ідентифікаційний код: 14307297) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 802, 50 грн (чотири тисячі вісімсот дві гривні 50 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова