Справа № 560/965/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/965/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

09 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Сапальової Т.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішення,вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги та зобов`язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 16 квітня 2019 року відмовив в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та повернув позовну заяву позивачеві.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції не досліджені докази додані до заяви про звільнення від сплати судового збору та не розглянута заява про поновлення строку звернення до суду, адже суд міг розглянути частину заявлених позовних вимог. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір судового збору.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 312 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 02 квітня 2019 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву ФОП ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме:

- зазначення позивачем у позовній заяві ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) - відповідача (якщо такі відомості відомі позивачу);

- зазначення позивачем у позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - позивача,

- зазначення позивачем у позовній заяві офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача та відповідача ( якщо такі відомі позивачу);

- надання позивачем власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- надання позивачем оригіналу платіжного документу про сплату судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову в розмірі 2304,60 грн;

- надання позивачем заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду (доказів поважності причин пропуску строку звернення із позовом до суду, або доказів того, що строк звернення до суду не пропущено).

12.04.2019 позивачем подано заву про усунення недоліків, до якої додано виправлений адміністративний позов, заяву про поновлення строку звернення до суду та заяву про звільнення від сплати судового збору. В обгрунтування заяви про звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на майновий стан, який не дозволяє сплатити повністю судовий збір, так як позивач тимчасово безробітна. В підтвердження вказаного, позивачем до заяви додано лист Хмельницького міського центру зайнятості від 11.03.2019 №23-03/476 та довідку Головного управлінння ДФС у Хмельницькій області від 05.11.2018 №7497/10/22-25-13-0.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов висновку, що клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки позивачем на підтвердження відсутності можливості сплатити судовий збір до суду не надано належних доказів щодо складного майнового стану, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, позивач не відноситься до осіб, визначених ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить три вимоги немайнового характеру (визнання протиправним та скасування рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 №216 ГУ ДФС у Хмельницькій області від 30.09.2014; зобов`язати відповідача анулювати свідоцтво платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 30.09.2013; визнати дії (бездіяльність) неправомірними ГУ ДФС у Хмельницькій області щодо нереєстрації ФОП ОСОБА_1 в реєстрі платників податків єдиного податку з 01.01.2014) та одну вимогу майнового характеру (визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки від 14.02.2019 №Ф2541-23 ГУ ДФС у Хмельницькій області, за які необхідно було сплатити судовий збір в сумі 6 531, 40 грн.(1921 грн. х 3 + 768,40 грн.) Відповідно до квитанції №11 від 27.03.2019 позивач сплатила судовий збір у розмірі 769 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 02.04.2019 позивача зобов`язано надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 2304,60 грн.

Натомість позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з приписами ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону № 3674-VI містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

Вказані статті встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку її положення спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

На підтвердження обставин, вказаних у доводах про звільнення від сплати судового збору позивачем надано лист Хмельницького міського центру зайнятості від 11.03.2019 №23-03/476 та довідку Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 05.11.2018 №7497/10/22-25-13-0.

Проте, колегія суддів зазначає, що в суду першої інстанції не було достатніх доказів щодо звільнення позивача від сплати судового збору, зокрема, за відсутності інформації про річний дохід позивача - фізичної особи-підприємця за попередній календарний рік, як встановлено ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір».

Так, позивачем було додано до апеляційної скарги інформацію про річний дохід за попередній рік, однак вказана інформація не дає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона не була надана позивачем до суду першої інстанції при поданні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, щодо доводів позивача про те, що вона є тимчасово безробітною, то слід зазначити, що згідно листа Хмельницького міського центру зайнятості (а.с.23-24) позивач з 08.06.2000 зареєстрована як фізична особа-підприємець та відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» відноситься до зайнятого населення, а отже не має права на отримання статусу безробітного.

За вказаних обставин, в обсязі наявних у матеріалах позовної заяви документів та з урахуванням поданих доказів на підтвердження мотивів, наведених щодо звільнення позивача від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для такого звільнення.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що позивачу в повній мірі була надана можливість реалізувати своє право на звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, до клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржником в суді першої інстанції не було додано належних доказів, відповідно до яких суд першої інстанції міг розглянути таке клопотання, а тому правомірно повернув позовну заяву ФОП ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому підстави для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Сапальова Т.В. Драчук Т. О.