Справа № 2240/2276/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2276/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила: стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на її користь 41 390 грн. 83 коп. заборгованості по заробітній платі за період з 01 лютого 2007 року по 31 грудня 2011 року включно та 71 271 грн. 77 коп. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості по заробітній платі з березня 2007 року по березень 2018 року, всього 112 662 грн. 60 коп.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 лютого 2007 року по 31 грудня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат та компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну її виплату з березня 2007 року по дату виплати заборгованості по заробітній платі, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 12 грудня 2000 року по 14 грудня 2015 року працювала суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Відповідно до витягів з постанов зборів суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, копії яких наявні в матеріалах справи, в період з березня 2011 року по вересень 2011 року, в листопаді 2011 року, грудні 2011 року постановлено преміювати суддів Хмельницького міськрайонного суду в розмірі 40% посадового окладу у межах коштів, передбачених для преміювання в кошторисі суду, та економії коштів на оплату праці. Встановити надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас.

Згідно протоколу зборів суддів Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2011 року постановлено в жовтні 2011 року преміювати суддів Хмельницького міськрайонного суду в розмірі 40% посадового окладу у межах коштів, передбачених для преміювання в кошторисі суду, та економії коштів на оплату праці. Встановити надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас.

Відповідно до довідки про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з січня 2006 року по грудень 2010 року включно на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду № 821/17 від 27.10.2017 року, яка видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, в період з січня 2006 року по грудень 2006 року посадовий оклад позивача становив 2 656,00 грн, надбавка за кваліфікаційний клас становила 325,00 грн, надбавка за вислугу років позивача становила 20%, в липні 2006 року нараховано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 3 577,20 грн. та відпускні в розмірі 6 239,50 грн., додатковий посадовий оклад в розмірі 2 656,00 грн., в грудні 2006 року нарахована премія до свят в розмірі 2 656,00 грн.

В період з січня 2007 року по грудень 2007 року посадовий оклад позивача становив 2656,00 грн, надбавка за кваліфікаційний клас становила 325,00 грн, надбавка за вислугу років позивача становила 20%, премія з лютого 2007 року по листопад 2007 року становила 10%, в грудні 2007 року- 27%, в травні 2007 року позивачу нараховано додатковий посадовий оклад в розмірі 2 656,00 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 3 919,68 грн. та відпускні в розмірі 6 294,91 грн., у вересні 2007 року позивачу нараховано лікарняний лист в розмірі 2 704,54 грн., премію до свят в розмірі 1 500 грн. та в грудні 2007 році в розмірі 2 656,00 грн. Індексація доходу в липні 2007 року становила 402,61 грн, в серпні 2007 року - 89,76 грн., у вересні 2007 року - 98,74 грн., в жовтні 2007 року - 99,97 грн., в листопаді 2007 року - 118,71 грн., в грудні 2007 року - 138,59 грн.

У період з січня 2008 року по грудень 2008 року посадовий оклад позивача становив 2656,00 грн, надбавка за кваліфікаційний клас становила 325,00 грн, премія з січня 2008 року по травень 2008 року становила 15%, з червня 2008 року по вересень 2008 року - 50%, в листопаді 2008 року- 60%, в грудні 2008 року - 145,17%, надбавка за вислугу років позивача становила в січні 2008 року - 20%, в лютому 2008 року - 20%, в березні 2008 року - 20/25%, з квітня по грудень 2008 року - 25%, в червні 2008 року лікарняний лист - 2 299,20 грн, в липні 2008 року нараховано додатковий посадовий оклад в розмірі 2 656,00 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 5 170,19 грн. та відпускні в розмірі 7 529,00 грн., у вересні 2008 року нараховано премію до свят в розмірі 4 471,50 грн. та в листопаді 2008 року в розмірі 4 657,81 грн., індексація доходу становила: січень та лютий 2008 року - 172,18 грн., березень 2008 року - 212,69 грн, квітень 2008 - 240,68 грн, травень 2008 року - 274,33 грн, червень 2008 року - 303,44 грн., липень 2008 року - 316,71 грн.

В період з січня 2009 року по грудень 2009 року посадовий оклад позивача становив 2656,00 грн, надбавка за кваліфікаційний клас з січня 2009 року по липень 2009 року становила 325,00 грн, з серпня 2009 року по грудень 2009 року - 350,00 грн., премія за січень, лютий 2009 року становила 15%, березень 2009 року- 20%, квітень 2009 року - 25%, травень 2009 року-50%, з червня по серпень 2009 року - 70%, у вересні 2009 року - 65%, з жовтня 2009 по грудень 2009 року - 70%. Надбавка за вислугу років позивача з січня по грудень 2009 року становила 25%, надбавка за інтенсивність з травня 2009 року по грудень 2009 року становила 25%, в травні 2009 року нараховано додатковий посадовий оклад в розмірі 2 656,00 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 5 822,26 грн. та відпускні в розмірі 10 717,00 грн. Індексація доходу становила: січень 2009 року - 343,87 грн., лютий 2009 року - 365,27 грн, березень 2009 року - 395,38 грн., квітень 2009 року - 411,44 грн., травень 2009 року - 426,15 грн., липень 2009 року - 441,54 грн., серпень - жовтень 2009 року 454,25 грн., листопад 2009 року - 505,18 грн., грудень 2009 року - 522,29 грн.

В період з січня 2010 року по грудень 2010 року посадовий оклад позивача становив 2656,00 грн, надбавка за кваліфікаційний клас становила 350,00 грн., надбавка за інтенсивність з березня по грудень 2010 року становила 10%, надбавка за вислугу років становила 25%, премія в січні 2010 року - 30%, лютий - грудень 2010 року - 40%, в липні 2010 року нараховано додатковий посадовий оклад в розмірі 2 656,00 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 5 260,50 грн. та відпускні в розмірі 10 857,50 грн. Індексація доходу становила: січень, лютий 2010 року - 536,42 грн., березень 2010 року - 570,65 грн., квітень 2010 року - 595,94 грн., травень 2010 року - 708,08 грн., червень 2010 року - 1 096,35 грн., липень 2010 року - 711,29 грн., жовтень 2010 року - 726,51 грн., листопад 2010 року - 783,65 грн., грудень 2010 року - 796,61 грн.

Відповідно до довідки про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з січня 2011 року по грудень 2011 року включно на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду № 969/17 від 18.12.2017 року, яка видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, в період з січня 2011 року по грудень 2011 року посадовий оклад позивача становив 2 656,00 грн, надбавка за кваліфікаційний клас становила 350,00 грн, надбавка за інтенсивність становила 40%, надбавка за вислугу років становила 25%, премія з січня 2011 по листопад 2011 року становила 40%, грудень 2011 року - 50%, премія до свят в грудні 2011 році становила 1 503,00 грн., лікарняний лист у вересні 2011 року - 7 592,97 грн, в травні 2011 року нараховано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 6 022,30 грн. та відпускні в розмірі 10 910,00 грн.

17.04.2018 року позивач звернулася із заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, в якій просила перерахувати їй щомісячну заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2011 року відповідно до наведених норм чинного законодавства та виплатити заборгованість по ній з врахуванням компенсації у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Листом № 355/18 від 16.05.2018 року відповідач повідомив позивачу, що заборгованість по заробітній платі на день звільнення ОСОБА_1 з посади судді Хмельницького міськрайонного суду відсутня.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна сума щомісячного заробітку судді у спірному періоді має визначатись зі складових його заробітної плати, до яких входять посадовий оклад, премії, доплати за кваліфікаційні класи, надбавки за вислугу років та інші надбавки, а отже відповідач протиправно не здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років до заробітної плати у спірний період у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів", а саме, у відсотковому значенні виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням посадового окладу, в тому числі різниці окладу та додаткового посадового окладу, премій всіх видів, в тому числі щомісячних та до свят, доплат за кваліфікаційні класи та всіх видів надбавок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, у редакції, чинній на час спірних правовідносин, гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

У відповідності до ч.1 ст.44 Закону № 2862-XII, заробітна плата судді складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Зі змісту ч.4 ст.44 Закону № 2862-XII слідує, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про статус суддів". Зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".

Рішенням від 22.05.2008 № 10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у тому числі й пункт 61 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо внесення зазначених вище змін.

Колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням зазначених обставин, з 01.01.2008 до 22.05.2008 (дати винесення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках тільки від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 №19 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865" (яка набрала чинності з 01.03.2008) останню доповнено пунктом 2-2 наступного змісту: "Суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п`ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків."

Таким чином, після 22.05.2008 - дати винесення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008 Закон України "Про статус суддів" і постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Із урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пріоритет у застосуванні положень частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" над нормами постанов Кабінету Міністрів України в частині визначення бази обчислення надбавки за вислугу років.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (в редакції Закону України від 23.12.2010 №2856-VІ) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про статус суддів", крім статті 43, частин п`ятої - тринадцятої статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та частин першої - четвертої статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2012 року.

Отже, у спірних періодах, а саме, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року (з дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до винесення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року №10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а у період з 01 лютого 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, та з 22.05.2008 року по 31 грудня 2011 року включно надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, водночас загальна сума щомісячного заробітку судді має визначатись зі складових його заробітної плати, до яких входять посадовий оклад, премії, доплати за кваліфікаційні класи, надбавки за вислугу років та інші надбавки.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.1999 № 2288 "Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" (діяла у період з 02.06.2004 по 01.04.2006) надано право керівникам органів і головам рад, зазначених у пункті 1 цієї постанови, в межах установленого фонду оплати праці, здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати праці.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (діяла у період з 01.04.2006 по 22.05.2009) преміювання посадових осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, крім суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, здійснюється згідно з рішенням президії або органу суддівського самоврядування відповідного суду за результатами роботи, а також до державних і професійних свят, ювілейних дат у межах коштів, передбачених для преміювання в кошторисі відповідного суду, та економії коштів на оплату праці.

Із 22.05.2009 до вказаного пункту постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2009 № 452 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. N 865" були внесені зміни шляхом виключення слова "а також" та доповнення після слів "ювілейних дат" словами і цифрами "у граничному розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас".

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірний період заробітна плата судді складалась, окрім іншого, з премій, до яких відносились премії до державних і професійних свят, ювілейних дат тощо, а тому у складі заробітної плати, яка становила щомісячне грошове утримання судді, мають враховуватись будь-які премії, отримані таким суддею.

Наявні в матеріалах справи довідка про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з січня 2006 року по грудень 2010 року включно на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду № 821/17 від 27.10.2017 року, довідка про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з січня 2011 року по грудень 2011 року включно на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду № 969/17 від 18.12.2017 року, які видані територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, свідчать про те, що позивачу за спірний період були нараховані та виплачені премії щомісячні та премії до свят.

Колегія суддів зазначає, що стороною відповідача не спростовано того, що при розрахунку ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у спірний період територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області не враховувалися преміальні виплати, які у відповідних місяцях були складовими заробітної плати, нарахованої та виплаченої позивачу.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи те, що загальна сума щомісячного заробітку судді має визначатись зі складових його заробітної плати, до яких входять посадовий оклад, премії, доплати за кваліфікаційні класи, надбавки за вислугу років та інші надбавки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області протиправно не здійснювало нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років до заробітної плати у спірний період у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів", а саме, у відсотковому значенні виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням посадового окладу, в тому числі різниці окладу та додаткового посадового окладу, премій всіх видів, в тому числі щомісячних та до свят, доплат за кваліфікаційні класи та всіх видів надбавок, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з ТУ ДСА України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості по заробітній платі з березня 2007 року по березень 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Таким чином, зі змісту статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Зазначені вище статті 2,3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття доходи для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Слід зазначити, що використане у статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 816/301/16.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 липня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.