Справа № 826/10092/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 серпня 2019 року № 826/10092/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.05.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" (08130, Київська обл, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 28,кв. 146, ) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного ополченя,5а, ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № від 16.05.2017 р., винесене відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс".

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що вважає податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області протиправним, в зв`язку із відсутністю підстав для нарахування грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 15 серпня 2017 року відкрито провадження у справі, запропоновано відповідачу надати письмові заперечення проти позову та відповідні документи на підтвердження своєї позиції.

Відповідач надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що не погоджується із доводами позивача по справі, вважає позов необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з мотивів, наведених у запереченнях на адміністративний позов.

На підставі клопотання представника позивача, заявленого в судовому засіданні 18.01.2018 року, суд продовжив судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У період з 05.04.2017 року по 11.04.2017 року, відповідно до наказу № 570 від 03.04.2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Зінченко О.Г, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ЛТЕК-Транс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з переліком підприємств, зазначених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року у справі № 760/6919/16-к у кримінальному провадження № 0000630 від 08.12.2015 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був винесений акт № 231/-36-14-05/33766181 від 19.04.2017р.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем наступних норм Податкового Кодексу України: ст. 22,п. 44.1 ст.44, ст. 188, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 185.1. ст. 185, п. 200.1 ст. 200, п.201.1 п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 115 833 грн, в тому числі по періодах:

- травень 2015 року у сумі - 26 667 грн;

- червень2015 року у сумі - 30 833 грн;

- березень 2016 року у сумі - 58 333 грн.

Позивачем були направлені заперечення №10 на вказаний акт перевірки до ГУ ДФС у Київській області. Проте, за результатами розгляду заперечень, акт перевірки був залишений без змін, а заперечення без задоволення.

18.05.2017 року на адресу товариства надійшло податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 51750 грн.

Збільшення суми грошового зобов`язання мотивоване встановленими в акті перевірки порушеннями п. 44.1 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 135 Податкового Кодексу України.

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, позивач звернувся зі скаргою № 14 до ДФС України, до якої долучив докази реального виконання господарських зобов`язань між позивачем та вказаними в акті перевірки контрагентами.

Рішенням ДФС України № 15885/6/99-99-11-01-01-25 від 24.07.2017 року податкове повідомлення-рішення від 16.05.2017 року залишено без змін.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 44.1, пп. 2 ст 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтями 138-140 Податкового кодексу України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків або операціями, що мають ознаки нереальності.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, наведені правові норми Кодексу дозволяють платнику податку формувати витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, витрати. При цьому, неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до результатів перевірки, в порушення Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Міністерством фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248; ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п.134 Податкового Кодексу України, ТОВ «ЛТЕК-Транс» завищено показники у рядку 2180 звіту про фінансові результати «інші операційні витрати» на загальну суму 287 500 грн, в т.ч. за 2015 рік у розмірі 287 5000 грн, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування за 2015 рік на загальну суму 287 500 грн та заниження податку на прибуток за 2015 рік у розмірі 51 750 грн.

Як зазначено у частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку"), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та заперечень ГУ ДФС у Київській області, висновки щодо порушення товариством з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ "Елітстар Компані", ТОВ "СТ МІДЛ", ТОВ "РЗХ ЛІМІТЕД".

Як вбачається із матеріалів перевірки ТОВ "ЛТЕК-Транс" в перевіряємому періоді здійснювало фінансово-господарські відносини із ТОВ "Елітстар Компані", ТОВ "СТ МІДЛ", ТОВ "РЗХ Лімітед".

Так, матеріалами справи встановлено, що між позивачем і ТОВ "Елітстар Компані" був укладений договір про надання консультаційно-юридичних послу № 09/03 від 09.03.2016 року. За результатами виконання умов договору були складені акти виконаних робіт на суму 100 000, 00 грн, в т.ч. ПДВ 16 666,66 грн.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до інформації по ТОВ "Елітстар Компані" за березень 2015 року, не подано декларацію з ПДВ, неоплачений статутний капітал, остання звітність з податку на прибуток - декларація за 2015 рік. До акту перевірки не були надані відповідні звіти, письмові консультації, правові висновки, довідки з правових питань, інші документи, які можуть свідчити про фактично надані консультативні послуги. Таким чином, відповідачем не встановлено пов`язаність проведених операцій ТОВ "ЛТЕК-Транс" по фінансово-господарським правовідносинам з ТОВ "Елітстар Компані" з його господарською діяльністю.

До матеріалів справи позивач надав договір про надання консультаційно-юридичних послуг № 09/03 від 09 березня 2016 року.

Відповідно до змісту вказаного договору, судом встановлено, що він укладений 09 березня 2016 року.

Згідно з п. 7.1. договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Пункт 7.2 договору визначає, що строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього договору та закінчується 31 травня 2015р. Тобто, строк дії договору закінчився раніше, ніж його було укладено.

Крім того, відповідно до розділу 2 "Обов`язки юридичної фірми", ТОВ "Елітстар Компані" повинно було за доручення замовника, протягом строку дії договору, надавати такі консультаційно-юридичні послуги, як: брати участь у підготовці та укладенні різного роду договорів між замовником та іншими особами, організовувати та вести позовну роботу, брати участь у розгляді питань про дебіторську заборгованість замовника, представляти у встановленому порядку інтереси замовника в суді, а також в інших державних органах, надавати усні та письмові консультації, правові висновки , довідки з правових питань, що виникають з приводу діяльності замовника, готувати за дорученням замовника матеріали про розкрадання, розтрати, нестачі та інші правопорушення для передачі слідчим, судовим органам, а також вживати заходи щодо відшкодування збитків, завданих замовнику.

Як вбачається із наведених обов`язків ТОВ "Елітстар Компані" за договором від 09.03.2016 року, вони передбачають діяльність із ведення юридичного супроводу підприємства, яке складається не тільки з усних консультацій, але і дії, пов`язаних із створення письмових документів.

На підтвердження виконання вказаного договору, до суду були надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09 березня 2016 р. та роз`яснення до акту, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10 березня 2016 року та роз`яснення до цього акту, рахунки-фактури.

Суд не вважає надані документи належними доказами на підтвердження виконання робіт за договором про надання консультаційно-юридичних послуг, тому що зазначені документи не розкривають сутність наданих послуги, їх кількість та зміст. Жодних письмових доказів роботи ТОВ "Елітстар Компані" по виконанню договору суду не надано.

Також суд зазначає, що із акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.03.2016р., 10.03.2016 р. неможливо з`ясувати, які конкретно послуги були надані ТОВ "Елітстар Компані", за які позивачем було сплачено 100 000,00 грн.

З огляду на вищезазначені факти, позивачем не доведено перед судом факту виконання робіт (надання послуг) за договором про консультаційно-юридичні послуги № № 09/03 від 09 березня 2016 року.

Крім зазначеного контрагента, ТОВ "ЛТЕК-Транс" мало фінансово-господарські взаємовідносини із ТОВ "СТ МІДЛ" і ТОВ "РЗХ ЛІМІТЕД"

Так, між позивачем і ТОВ "СТ МІДЛ" був укладений договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 01/03 від 01.03.2016 року. На виконання цього договору складені акти виконаних робіт на суму 250 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 41 666,66 грн.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ "СТ МІДЛ" за березень 2016 року не подано податкову декларацію з ПДВ, а у ТОВ "ЛТЕК-Транс" по взаємовідносинам із ТОВ "СТ МІДЛ" за період березень 2016 року обліковується розбіжність ПДВ у розмірі 41 666,66 грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "СТ МІДЛ" відсутні основні засоби у період здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ "ЛТЕК-Транс", кількість працівників становить 1 особу.

Позивачем до матеріалів справи був наданий договір № 01/03 від 01 березня 2016 року на надання інформаційно-консультаційних послуг, відповідно до п.2.1 якого виконавець надає рекламно-інформаційні послуги.

Згідно із актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01 березня 2016 року ТОВ "СТ МІДЛ" надало послуги по розміщенню та розповсюдженню реклами на суму 41 666,67 грн.

Проте, судом не встановлено, а позивачем не надано пояснень під час судового засідання 09.11.2017 року, яким чином відбувалось розповсюдження реклами за договором, в який спосіб, в яких місцях.

Актом від 02.03.2016 року на суму 41 666,67 грн підтверджувалось виготовлення візиток, календариків, буклетів. Проте, в акті не зазначено ані кількості виготовлених візиток, календариків, буклетів, ані інших даних, які б свідчили про об`єми виготовленої продукції на суму 41 666,67 грн.

Так, відповідно до додатку № 1 в матеріалах справи знаходяться копії візиток ТОВ "ЛТЕК-Транс". Вказані візитки були виготовлені відповідно до договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.03.2016 року.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться додаток № 1 із зазначенням тих самих візиток, в такій кількості та зовнішній схожості, які були долучені до договору № 01/03 між ТОВ "СТ МДЛ" і позивачем.

Вказані візитки були виготовлені вже іншим підприємством - ТОВ "РЗХ ЛІМІТЕД" за договором на надання інформаційно-консультаційних послуг від 05 травня 2015 року. На підтвердження виконання цього договору до матеріалів справи долучений акт від 29 травня 2015 року на суму 40 000 грн.

Суд зазначає, що позивачем не доведено перед судом необхідність звернення позивача за виконання послуг, які фактично йому були надані раніше.

З огляду на вказане, суд погоджується із висновкам відповідача, зазначеними в акті перевірки про те, що дані послуги були лише письмово оформленні, однак фактичного їх здійснення не відбувалось.

Судом проаналізований протокол обшуку від 22.03.2016 року, складений в рамках кримінального провадження № 00000630 від 08.12.2015 року, який був наданий відповідачем разом із запереченнями на адміністративний позов.

Відповідно до змісту вказаного протоколу вбачається, що під час обшуку у квартирі, яка заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були вилучені документи і печатки десятків підприємств, серед яких і печатки ТОВ "СТ МІДЛ", ТОВ "РЗХ ЛІМІТЕД", "Елітстар Компані". Судом встановлено, що зазначена адреса не є юридичною чи фактичною адресою вказаних контрагентів позивача, тому наявність печаток у особи, яка не має відношення до господарської діяльності контрагентів, а також те, що печатки знаходяться за адресою, що не відповідає адресам підприємств-контрагентів, свідчить про те, що документи, які були складені від імені таких контрагентів-постачальників, підписані та складені не встановленими особами.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій підтверджені наявними в справі письмовими доказами. Позивач не довів перед судом фактичне здійснення зазначених операцій із надання консультативно-юридичних та інформаційно-консультативних послуг.

Матеріали позовної заяви та долучені до неї документи містять лише документальне оформлення правовідносин, проте не свідчить про їх реальне виконання. Оскільки наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" (08130, Київська обл, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 28,кв. 146, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.Г. Вєкуа