Справа № 520/6789/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"07" серпня 2019 р. № 520/6789/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанська Я.В.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гончар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
до Харківської митниці ДФС (61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б)
про визнання протиправним та скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості №UА8070000/2019/00890/2 від 08.02.2019.

2. Стягнути на користь ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 768,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань з Харківської митниці ДФС (, вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003).

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості №UА8070000/2019/00890/2 від 08.02.2019 року є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що рішення про коригування митної вартості №UА8070000/2019/00890/2 від 08.02.2019 року є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 11.01.2019 року до митного поста "Харків-автомобільний" Харківської митниці ДФС декларантом ТОВ "Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД" (код ЄДРПОУ ) була подана митна декларація №UA807190/2019/000903 на товар "Легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_2 , модельний рік - 2012 р....", що надійшов на адресу громадянина ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей граф 8 та 9 вказаної МД одержувач ОСОБА_3 (на підставі довіреності від 11.12.2018), особа відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що у вказаній МД декларантом була визначена та заявлена за основним методом митна вартість транспортного засобу позивача у розмірі 2300,00 Євро на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2018 року.

ОСОБА_3 разом з вищевказаною декларацією були надані наступні документи (зазначені у графі 44 МД):

1721 - Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2018/119145 від 28.12.2018;

2800 - Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5;

4000 - Договір купівлі- продажу транспортного засобу від 23.12.2018;

- d 4207 - Договір про надання послуг митного брокера № 106-Д від 26.12.2018;

9000 - Довідка № 2018-01309 від 11.01.2019;

9000 - Довіреність № 5830 від 11.12.2018;

9202 - касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 11.01.2019 від 20.03.2019;

9202 - касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №6606 від 26.12.2018;

9802 паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України серія НОМЕР_3 ;

9802 паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України серія НОМЕР_4 .

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п.1-2 ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- письмово запитувати від декларанта встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.336 МК України однією із форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст.335 МК України надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Згідно з ч.1 ст.337 МК України вказана перевірка документів та відомостей здійснюється зокрема шляхом проведення контролю із застосуванням системи управління ризиками (ч.4 ст.337, ст.363 МК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до підпункту 4.5.4 пункта 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються, зокрема, такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Під час виконання митних формальностей стосовно задекларованого товару, за результатами застосування АСАУР (СУР), серед іншого, була визначена митна формальність по контролю правильності визначення митної вартості.

По результатам вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, оформлених митницями ДФС раніше, та враховуючи рекомендації профілю ризику, який був згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиками ДФС, а саме: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів) - "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта - EUR, вартість - 7000,00".

Оскільки відповідачем було встановлено, що подані до Харківської митниці ДФС разом з МД №UA807190/2019/000903 від 11.01.2019 року документи, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідачем - Харківською митницею ДФС було прийняте рішення про неможливість застосування до транспортного засобу позивача, заявленого до митного оформлення за вказаною МД, основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000890/2 від 08.02.2019.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених, у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як зазначалось вище, згідно з ч.2 ст.53 МК України до переліку документів, які підтверджують митну вартість відносяться, зокрема, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. При цьому, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.53 МК України, документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що декларантом до МД №UA807190/2019/000903 від 11.01.2019 не було подано відповідачу платіжного документа, який стосується транспортного засобу позивача, що підтверджується відсутністю у графі 44 вказаної МД реквізитів документа за кодом "3001", який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару.

Судом встановлено та зазначна обставина не заперечувалась позивача, що ні ним ні декларантом жодних документів під час митного оформлення на форми оплати за транспортний засіб та транспортних (перевізних) документів якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів надано не було.

На момент винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості транспортного засобу позивача відомості щодо готівкової форми оплати за транспортний засіб до відповідача - Харківської митниці ДФС також не надавались.

Щодо наданого позивачем та залученого до матеріалів справи оригіналу прибуткового касового ордеру від 22.12.2018 серія ВА № 0106 та його нотаріально засвідченого перекладу який за твердженнями позивача підтверджує факт сплати за спірний товар та його вартість, то суд критично ставиться до вище зазначеного ордеру, оскільки по-перше: даний документ не надавався при митному оформленні товару, по-друге: дата вказаного ордеру - 22.12.2018 року, а договір купівлі продажу укладено 23.12.2018 року тобто сплата була проведена до укладання угоди, по-третє: відповідно до положень п.5 ч.2 ст.53 МК України, документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару вказаний ордер не містить інформації, за наявності якої можливо ідентифікувати транспортний засіб. В ордері наявна лише інформація "автомобіль VW - PASSAT", за якою неможливо ідентифікувати транспортний засіб.

Таким чином суд дійшов висновку, що вказаний документ не підтверджує митної вартості товару: "Легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_2 , модельний рік - 2012 р."

Щодо посилання позивача на ту обставину, що "Розрахунок між позивачем та продавцем, юридичною особою UAB "BELKIN AUTO" нерезидентом в Литовській Республіці відбувався готівкою, т.я. розрахунок через фінансову установу не здійснювався, позивач був позбавлений об`єктивної можливості надати митному органу банківські чи інші платіжні документи" то зазначене твердження суд вважає безпідставним, оскільки митне оформлення товару "Легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_2 , модельний рік - 2012 р....", здійснювалось 11.01.2019 року, а прибутковий касовий ордер датований 22.12.2018 року , а отже на час митного оформлення він повинен був бути у позивача.

Відповідно до пп.2.2 п.2 розділу 2 Методичних рекомендацій посадовою особою митниці було здійснено перевірку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування.

Згідно з ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до положень ч. 10 ст.58 МК України складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари є, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч.10 ст.58 МК України).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково подаються до митниці, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 для підтвердження витрат на транспортування відповідно до ч.2 ст.53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Судовим розглядом також було встановлено, що виходячи зі змісту документів наданих до митниці посадовою особою митниці було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 2300,00 Євро визначена на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2018, та не включає в себе витрати на транспортування цього ТЗ до місця ввезення на митну територію України, однак до митниці не було надано жодного документа, що містить відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України.

Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що "...імпортований транспортний за "VOLKSWAGEN", модель PASSAT, був ввезений довіреною особою ОСОБА_3 своїми ходом до митного посту "Ягодин" який розташований на кордоні України, а отже в даному випадку договір про надання транспортно-експедиційних послуг не укладався.

Вище зазначене твердження суд вважає необґрунтованим, оскільки зазначене спростовується наявними пошкодженнями транспортного засобу позивача, маючи які автомобіль не може пересуватись свої ходом автошляхами Європи, а повинен бути перевезений на лафеті чи автовозі, що підтверджується змістом актів про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2018/119145 від 28.12.2018 та №UA807190/2019/000903 від 28.01.2019: автомобіль пошкоджений, спрацьовані передні подушки безпеки, пошкоджена передня частина авто, пошкоджений бампер передній та передні крила.

Суд зазначає, що в Європі діють Правила Європейської Економічної Комісії ООН та Директиви ЄС, які регламентують вимоги до технічного стану автомобілів. Обов`язковими є вимоги щодо умов безпеки руху та екології. Переміщуючись автошляхами ЄС автомобіль має ззовні відповідати основним вимогам безпеки та правилам дорожнього руху, а також максимально відповідати своїй первинній комплектації та вигляду. Суд зазначає, що згідно вищи зазначеного акту транспортний засіб позивача ззовні мав такі пошкодження, які не відповідають вимогам безпеки руху, та такий транспортний засіб не міг бути допущенний до переміщення своїм ходом. Зазначені дії порушували б також ст.39 Віденської конвенція про дорожній рух від 08.11.1968: "Кожний автомобіль, кожний причеп і кожна колона транспортних засобів, що знаходяться у міжнародному русі, повинні задовольняти положеннями додатка 5 цієї конвенції. Крім того вони повинні бути у справному стані.

Також судом встановлено, що 29.01.2019 року відповідачем у зв`язку з надходженням запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товарів та з недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів, у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МК України, було повідомлено декларанта про необхідність надати додаткові відомості та документи для підтвердження рівня митної вартості товарів, а саме:

- платіжні документи, банківські документи щодо здійснення оплати;

- каталоги, специфікації, прейскуранти, інформація аукціону, сайтів, пропозиції;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

29.01.2019 року на запит відповідача щодо надання додаткових документів, декларантом було надіслано лист № б/н, в якому декларант просив надати консультацію щодо визначення митної вартості товару.

08.02.2019 року відповідачем було проведено процедуру консультації з декларантом з метою обміну наявної інформації та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме, 7000,00 Євро.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України.

Суд зазначає, що протягом 10 календарних днів декларантом додаткових документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст.54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п.2 ч.6 ст.54 МК України); невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, умовам наведеним у главі 9 МК України (п.3 ч.6 ст.54 МК України).

Частиною 2 ст.58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як було встановлено судом у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000890/2 від 08.02.2019 відповідачем наведене обґрунтування неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товарів, визначеної ним за основним методом визначення митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи положення викладені у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року № 826/14258/15 та постанови від 02.04.2019 року по справі № 815/4150/14 якою встановлено, що обов`язок доведення митної ціни товарів лежить на позивачу, а також ту обставину, що документи, подані позивачем до Харківської митниці ДФС разом з МД №UA807190/2019/000903 від 11.01.2019 року, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів №UA807000/2019/000890/2 від 08.02.2019 винесено Харківською митницею ДФС є обґрунтованим та винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці ДФС (61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2019 року.

Суддя Спірідонов М.О.