Справа № 160/2515/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2019 року Справа № 160/2515/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
представник позивача представник відповідача Терещенко О.В. Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" до Головне управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлень-рішень
19 березня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» до Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
За рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо відстрочення та розстрочення погашення податкового боргу (постанови від 10.08.2015 у справі №804/8570/15, від 18.05.2015 у справі №804/5760/15, ухвали від 27.01.2016 у справі №804/5760/15) по строках сплати за 30.10.2015 року, 29.02.2016 року, 10.08.2016 року, відповідно у розмірі - 133 261,00 грн.
Враховуючи викладене вище, відповідач вважає, що акт про результати проведення камеральної перевірки винесений на підставі норм чинного законодавства, а тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.
В судове засідання, призначене на 06.06.2019 року сторони з`явились.
Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, підтримавши позицію, висловлену у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, здійснивши повний та системний аналіз чинного законодавства, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
1) Несвоєчасне погашення узгодження сум грошових зобов`язань згідно податкової звітності платника.
2) Несвоєчасне погашення грошових зобов`язань узгоджених згідно податкової звітності платника за 2014-2015 рр, шляхом розстрочення (відстрочення) податкового боргу за рішенням суду.
- постанова від 10.08.2015 у справі №804/8570/15, графік №2 від 30.10.2015 року, граничний строк сплати - 30.10.2015 рік, кількість днів прострочки: 1143, 1089, 1121, 1055, 1077, 1078, 1104, 1059, 1153, 1153, 1175, 1132, 1078, 1164, застосований штраф у відсотках - 20%
- постанова від 18.05.2015 року у справі №804/5760/15, ухвала від 27.01.2016 року у справі №804/5760/15, графік №5 від 29.02.2016 року, граничний строк сплати - 29.02.2016 року, кількість днів прострочки: 976, 968, 991, 959, 940, 931, 909, 1000, 900, застосований штраф у відсотках - 20%;
- постанова від 18.05.2015 року у справі №804/5760/15, ухвала від 27.01.2016 року у справі №804/5760/15, графік №10 від 10.08.2016 року, граничний строк сплати - 10.08.2016 року, кількість днів прострочки - 843, 858, 765, 841, 737, 765, 812, 869, застосований штраф у відсотках - 20%.
За порушені зобов`язання визначено штраф у розмірі 222 249,36 грн.
Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням,26.12.2018 року позивач направив скаргу до Державної фіскальної служби України, якою просив скасувати зазначене податкове повідомлення рішення.
27 лютого 2019 року Державною фіскальною службою України розглянута скарга позивача та винесено рішення №9528/6/99-99-11-06-01-25, яким скаргу позивача залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області - без змін.
Здійснивши дії досудового врегулювання справи, позивач не погоджуються з результатами проведеної камеральної перевірки, які визначені в акті, вважає їх такими, що суперечать діючому законодавству, а тому, винесене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Частиною 2ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Підпунктом14.1.152пункту14.1статті14 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Під податковим боргом слід розуміти суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом(підпункт14.1.175пункту14.1статті14 ПК України).
Згідно до підпункту16.1.4пункту16.1статті16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У відповідності до положень п. 31.1 ст. 31 ПК України ,строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем сроку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до пункту 36.1статті36 ПК України,податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
У відповідності до п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2. ст. 203 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п. 100.1, 100.11 та 100.12 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, і Розстрочення або відстрочення надаються окремо за кожним податком та збором. Строки сплата розстрочених (відстрочених) сум або їх частки можуть бути перенесені шляхом прийняття окремого рішення та внесення відповідних змін до договорів розстрочення (відстрочення). Договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані: з ініціативи платника податків - при достроковому погашенні розстроченої суми грошового зобов`язання та податкового боргу або відстроченої суми грошового зобов`язання або податкового боргу, щодо яких була досягнута домовленість про розстрочення, відстрочення; з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо: з`ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною; платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов`язань, які виникли після укладення зазначених договорів: платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно з п. 131.2 ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Наведені норми Податкового кодексу Українивказують, що платник податку на додану вартість зобов`язаний сплачувати визначені ним податкові зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов`язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.
Жодного вмотивованого доказу, щодо здійснення такої затримки позивач до суду не надав.
У зв`язку з тим, що позивачем при сплаті узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 23.04.2018р. по 06.11.2018 р. порушені граничні строки такої оплати, а саме більше 30 календарних днів, суд приходить до висновку про правомірність застосованих штрафних санкцій в розмірі 20% від суми грошового зобов`язання контролюючим органом, що передбачені ч. 2 пункту 126.1 статті 126Податкового кодексу України.
Аналізуючи у сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності порушення позивачем норм податкового законодавства з приводу своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення штрафу за порушені зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.
У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Рішенням від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства Українипередбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 1, п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи викладене вище, повно і всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» до Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 13.12.2018 № про зобов`язання сплати штрафної санкції у розмірі 222 249, 36 грн. - відмовити.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2019 року.

Суддя В.В. Горбалінський