Справа № 520/1176/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 р. Справа № 520/1176/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.04.19 по справі № 520/1176/19

за позовом ОСОБА_1

до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області , Харківської районної ради Харківської області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області (далі - відповідач 1), Харківської районної ради Харківської області (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення ХІХ сесії VІІ скликання Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області від 05 липня 2017 року "Про затвердження Генерального плану села Вільхівка Харківського району Харківської області, поєднаного з планом зонування території населеного пункту та детальним планом території частини села Вільхівка, обмеженої садибами по вул. Набережній та землями сільськогосподарського призначення";

- визнати незаконним та скасувати рішення ХХ сесії VІІ скликання Харківської районної ради від 08 грудня 2017 року "Про затвердження проекту землеустрою, щодо зміни меж населеного пункту с. Вільхівка Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області";

- визнати незаконним та скасувати рішення ХХІХ сесії VІІ скликання Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області від 18 квітня 2018 року "Про присвоєння найменувань вулиць та поштових адрес в с. Вільхівка Харківського району Харківської області".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, Харківської районної Ради Харківської області про скасування рішень відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що рішенням суду проведено поділ громадян на осіб які можуть користуватись природними ресурсами, землею і які не можуть користуватись наданими їм правами, вказував, що передача земель сількгосппризначення до комунальної власності та під забудову порушує право позивача на використання природних ресурсів, збір грибів, ягід та інше право користування природними ресурсами, та погіршує екологічну складову повітря та атмосфери навколо Харкова та відповідно і Харкова, та відповідно порушує права позивача на проведення оздоровлення в ОСОБА_2 . Також, апелянт посилається на те, що відповідач порушив приписи діючого законодавства та безпідставно і протизаконно землі сільхозпризначення використовує під землі забудови, з порушенням порядку зміни цільового призначення земель.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 26.06.2018 року позивач звернувся до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати: копію генерального плану села Вільхівка Харківського району Харківської області; копію детального плану села Вільхівка Харківського району Харківської області; копії рішень про перейменування вулиць та присвоєння назв створеним вулицям, Вільхівської сільської ради, відповідно до Закону України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки та інших рішень про перейменування та присвоєння найменувань вулицям Вільхівської сільської ради починаючи з 2017 року (а.с 14).

Листом від 23 липня 2018 року № 743/02-11 Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області надала відповідь на запит позивача від 26.06.2018 року (а.с. 27).

31.08.2018 року позивач звернувся до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив відповідача надати інформацію щодо комплексного пакету проектно-планувальної документації, необхідної задля реалізації генерального плану села та надати засвідчені копії документів (а.с. 20).

03.09.2018 року позивач звернувся до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив відповідача надати інформацію, щодо комплексного пакету проектно-планувальної документації, необхідної задля реалізації генерального плану села та надати належним чином засвідчені копії документів (а.с. 22).

Згідно відповідей Вільхівської селищної ради №961/02-11 від 10.09.2018 р. та № 963/02-11 від 10.09.2018 p. позивачу було повідомлено, що запитувана позивачем інформація належить до відомостей Державного земельного кадастру, а надання таких відомостей згідно ст. 9 Закону України Про державний земельний кадастр здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. На даний час сільська рада не має можливості здійснення повноважень з надання відомостей з Державною земельного кадастру з урахуванням можливості організаційного та технічного забезпечення їх реалізації.

У відповіді на запит від 03.09.2018 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області було зазначено, що запитувана позивачем інформація стосується процедури проведення тендерів на закупівлю робіт і послуг. Повідомлено, що відповідно до ст.2 Закону України Про публічні закупівлі до зазначених у запиті проектів тендерна процедура не застосовується, в зв`язку з чим, рішень про проведення тендерів із зазначених у запиті питань сільською радою не приймалося. Також повідомлено, що відповідно до ст.174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районного радою. Таким чином, сільська рада не є видавником та розпорядником запитуваної позивачем інформації. Стосовно запиту позивача про надання рішення про затвердження проекту детального плану територій районів перспективного будівництва, відповідачем було зазначено, що у цій частині відсутні назва, реквізити чи зміст запитуваного документа, що не відповідає вимогам статті 19 Закону "Про доступ до публічної інформації" щодо оформлення запитів на інформацію, в разі уточнення позивачем, який саме детальний план території цікавить, то уточнений запит буде розглянуто відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно відповіді на запит від 02.11.2018 р. № ПІ-346/0-298/0/63-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області повідомлено, що за даними Національної кадастрової системи 30.01.2018 внесено відомості до Державного земельного кадастру про встановлення меж села Вільхівка, які затверджені рішенням ХХ сесії VІІ скликання Вільхівської сільської ради від 04.08.2017р. Таким чином, проект землеустрою, щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці не містить акт про встановлення межових знаків в натурі (на місцевості) (а.с. 32).

Також судом встановлено, що позивачу з веб-сайту Вільхівської сільської ради стало відомо, що пропозиції щодо питань які виносились на розгляд сесії, а також і прийняті рішення Вільхівською сільською Радою Харківського району Харківської області жодним чином не оприлюднені.

Позивач, вважаючи рішення відповідачів незаконними, звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки права та інтереси позивача жодним чином прийняттям відповідачами оскаржених рішень не порушені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу положень ч.1 та ч.2 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З системного аналізу зазначених правових норми вбачається, що підставою адміністративного позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав.

При цьому, право на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване в інших законах, передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Під підставою адміністративного позову слід розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав.

В той же час, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Колегія суддів звертає увагу, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, зокрема з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб та чи забезпечить такий спосіб захисту відповідного порушеного права позивача, враховуючи при цьому наступний етап процесу - виконання судового рішення.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Обґрунтовуючи наявність порушених прав та інтересів позивач вказував на те, що відповідачами порушено його право на отримання інформації, а саме йому було відмовлено в отриманні копій документів то і рішення які були прийняті на підставі цих документів в свою чергу є такими, що порушують його права на отримання земельної ділянки.

При цьому позивач не вказав які саме порушення були вчинені відповідачами при прийнятті спірних рішень, які в свою чергу потягли порушення його прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного вище аналізу норм чинного законодавства та обставин справи, встановлених в ході судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення, оскільки права та інтереси позивача жодним чином прийняттям відповідачами оскаржених рішень не порушені.

Доводи апелянта, що передача земель сільськогосподарського призначення до комунальної власності та під забудову порушує право позивача на використання природних ресурсів, збір грибів, ягід та інше право користування природними ресурсами, та погіршує екологічну складову повітря та атмосфери навколо Харкова та відповідно і Харкова, та відповідно порушує права позивача на проведення оздоровлення в ОСОБА_3 Балці за відсутності в матеріалах справи їх підтвердження, представляють собою припущення, які колегія суддів до уваги не приймає.

Посилання апелянта на те, що відповідач протизаконно землі сільськогосподарського використовує під землі забудови, з порушенням порядку зміни цільового призначення земель, жодними доказами не підтверджуються.

Крім того, позивачем, окрім посилань на загальні норми законодавства, не надано жодних належних доказів, в розумінні КАС України, про порушення особистих прав у спірних правовідносинах, як і не наведено обґрунтованих мотивів, яким чином оскаржувані рішення відповідача породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Колегією суддів враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 по справі № 520/1176/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко