Справа № 362/3628/19
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/3628/19
Провадження № 2-а/362/163/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

"08" серпня 2019 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції Козіка Дениса Ігоревича про визнання дії протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що прийнята відповідачем постанова про притягнення його до адміністратвиної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є неправомірною, оскільки вона винесена заочно, безпідставно, з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи, вимогам закону, містить припущення і факти, що не відповідають дійсності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на про які докази не зазначалось, відсутній опис обставин установлених під час розгляду справи, водій не встановлений, розгляду справи не було, порушено його права та порядок розгляду справи, є незрозумілим звідки рухався автомобіль? В якому напрямку?

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав; зазначив, що він не керував даним транспортним засобом.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав письмовий відзив на позов у яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши вступне слово позивача та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 011210 від 05.06.2019 року, інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції Козіка Д.І., 05 червня 2019 року о 13 годині 44 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Заз 110247», номерний знак НОМЕР_1 на 77-му кілометрі автодороги М-03 Київ Харків, рухався крайньою лівою смугою для руху на автодорозі, яка має три смуги для руху, не маючи наміру повернути ліворуч або здійснювати розворот, чим порушив вимоги пункту 11.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 27).

Відповідно до вимог пункту 11.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Норма частини першої статті 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука від 21.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до т.в.о. командира взводу № 2 роти № 3 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській обл. лейтенанта поліції Козіка Д.І. про визнання протиправними дій та скасування постанови було залишено без руху також і з наступних підстав.

В порушення пункту 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, ним не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини (натомість лише наведено перелік нормативно-правових актів та зміст конкретних норм права із підсумком, що дії інспектора їм не відповідають).

При цьому, відповідно до вимог пункту 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, позивач не зазначив докази, що підтверджують вказані ним обставини щодо руху автомобіля у відповідній смузі для руху.

Одночасно, відповідно до вимог частини четвертої статті 161 КАС України, позивач не додав до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; у тому числі позивач не надав доказів того, що «він здійснив рух автомобіля у відповідній смузі для руху і не порушував правил дорожнього руху».

Не зважаючи на фактичне не усунення позивачем недоліків позову в цій частині, з урахуванням загальної тенденції «забезпечення особі права доступу до правосуддя», суддею було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті.

Викладаючи у новій редакції позову від 02.07.2019 року обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, ним не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини (натомість лише наведено перелік нормативно-правових актів та зміст конкретних норм права із підсумком, що дії інспектора їм не відповідають).

Натомість, під час розгляду справи в судовому засіданні, позивач не виконав встановленого частиною першою статті 77 КАС України обов`язку щодо подання доказів (підтвердження відповідними доказами тих обставин на які він посилається у позові), оскільки не надав суду будь-яких належних, достовірних, допустимих, об`єктивних, прямих і беззаперечних доказів того, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі доказів того, що «він здійснив рух автомобіля у відповідній смузі для руху і не порушував пункт 11.5. Правил дорожнього руху».

При цьому, слід зауважити, що покладений на відповідача частиною другою статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, автоматично не звільняє позивача від встановленого частиною першою статті 77 КАС України обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Тобто, подача до суду позову без зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також: не додання до позовної заяви всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги є прямим порушенням вимог КАС України, що є неприпустимим.

Також, відповідно до наданого відповідачем на підтвердження своїх заперечень відеозапису, що міститься у файлі на CD-R під назвою «», оглянутого і дослідженого судом під час розгляду справи безпосередньо в судовому засіданні, судом достовірно встановлено, що автомобіль марки «Заз 110247», номерний знак НОМЕР_1 рухався на дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку у крайній лівій смузі для руху коли права смуга була вільна і, не маючи наміру повернути ліворуч або здійснювати розворот (про що свідчить той факт, що автомобіль не використовував сигнал повороту ліворуч, оскільки даний сигнал повороту не був увімкнений).

Крім того, із вказаного відеозапису чітко вбачається, що автомобіль марки «Заз 110247», номерний знак НОМЕР_1 рухався без увімкненого сигналу повороту на дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку у крайній лівій смузі для руху коли права смуга була вільна (час запису 0:00:00 - 0:00:01) і лише потім даний автомобіль починає зміщуватись у праву смугу для руху, поступово зупиняючись біля узбіччя (час запису 0:00:01 0:00:03).

Отже, вказані дії позивача дійсно є порушенням вимог пункту 11.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

До того ж, необхідно окремо звернути увагу на умисні дії водія щодо приховування своєї протиправної поведінки.

Насамперед, водій не зупинився на узбіччі у місці де був інспектор поліції (що вбачається з нагрудної камери інспектора), а проїхав значно далі на відстань, що перешкоджала інспектору достовірно встановити хто саме керував транспортним засобом. Такі дії водія, слід оцінювати як умисні, з метою уникнення ним адміністративної відповідальності, оскільки водій не залишився в салоні автомобіля, а вийшов із даного автомобіля та присів в альтанці, не даючи поліцейському відповіді на питання: «Хто саме керував автомобілем?».

Крім того, про агресивність і зухвалість дій позивача та іншої особи, яка перебувала в той час разом із ним, що містять характерні ознаки небажання вказаних осіб виконувати законні вимоги поліцейського, беззаперечно підтверджено змістом відеозапису, що міститься у файлі на CD-R під назвою «20190605_134752», оглянутого і дослідженого судом під час розгляду справи в судовому засіданні, що відображає поведінку і спосіб спілкування позивача із поліцейським представником Держави Україна, із застосуванням ними лайки, особистих образ та категоричним нехтуванням правового порядку і суспільної правосвідомості щодо необхідності співжиття у громадянському суспільстві на засадах взаємоповаги один до одного, поваги до Держави, Закону, Суспільства і норм громадянського виховання та людської моралі.

З урахуванням характеру дій позивача зафіксованих відеозаписом, його посилання у тексті позову на те, що «особа водія не встановлювалась» є нічим іншим, як зневагою до правових засад суспільства і насмішкою над Державою в особі уповноважених виконувати її функції органів (поліції та суду), оскільки із змісту відеозапису беззаперечно встановлено той факт, що позивач не надав поліцейському посвідчення водія чи інший документ для встановлення його особи.

Тобто, позивач умисно і свідомо, зневажаючи правовий порядок, не надав поліцейському посвідчення водія з метою унеможливлення встановлення його особи, але в подальшому у позові посилається на те, що особу водія не було встановлено.

Позивач і особа, яка перебувала разом із ним, дозволили собі вести розмову із поліцейським у неприпустимий спосіб на рівні звинувачення поліцейського у діях інших співробітників Національної поліції України.

Отже, та обставина, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується змістом оскаржуваної постанови та змістом наданого відповідачем відеозапису, що міститься у файлі на CD-R під назвою «».

Одночасно суд враховує положення статей 222, 254 і 258 КУпАП у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складався та всі відомості викладено в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Що стосується місця розгляду справи про дане адміністративне правопорушення, суд зважає на таке.

При застосуванні положень статті 276 КУпАП також слід враховувати зміни до норм КУпАП, що були внесені після прийняття Закону України «Про Національну поліцію» і те, що рішення Конституційного Пуду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, яке містить роз`яснення щодо застосування словосполучень використаних у нормах КУпАП «на місці» та «за місцем», прийнято також до набрання чинності цього Закону, тобто без врахування його положень.

Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху був змінений з урахуванням положень Закону України «Про Національну поліцію» та внесенням змін до КУпАП. Тобто, згідно із положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається і саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не батальйон патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

При цьому, юрисдикція «органу Національної поліції», який відповідно до ст. 222 КУпАП уповноважений розглядати справу про вказане адміністративне правопорушення, а саме: батальйон патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, поширюється на всю територію міста Борисполя та на 77-й кілометр автодороги Київ Харків.

Враховуючи те, що правопорушення було вчинене і справа по ньому розглядалася на автодорозі, інспектор, розглядаючи справу за вказаною адресою, не порушив порядку розгляду справ, оскільки розгляд відбувався на території, на яку поширюється юрисдикція органу, уповноваженого розглядати справу.

Таким чином, інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

З огляду на встановлені судом обставини дій позивача, суд не вважає зазначені у позові доводи такими, що є підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження.

Крім того, судом встановлено, що відбулась подія та у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з чим відсутні, встановлені статтею 247 КУпАП підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», розглядаючи відповідно до ст. 293 КпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Норма частини другої статті 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дослідивши та проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції Козіка Д.І. серії НК № 011210 від 05.06.2019 року, суд приходить до висновку, що вона відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

До того ж, дії позивача інспектором кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 122 КУпАП, як порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не виконав об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого на нього накладено адміністративне стягнення, суд приходить до висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною частиною статті КУпАП.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Тобто, наведені у заяві та зазначені в судовому засіданні під час розгляду справи доводи позивача не спростовують даних оскаржуваної ним постанови.

При цьому, зміст оскаржуваної постанови не суперечить вимогам статті 283 КУпАП, а вид і розмір накладеного на правопорушника стягнення повністю відповідає санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, який заперечує проти адміністративного позову, виконав передбачений наведеною нормою процесуального закону обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Враховуючи встановлені судом обставини та зміст правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає, що відповідач діяв у межах чинного законодавства та правомірно на достатніх підставах виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, у зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122 ч. 2, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 7 12, 69 72, 76, 79, 86, 128, 158 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції Козіка Дениса Ігоревича про визнання дії протиправними та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду 08 серпня 2019 року.